Browsing by bachelor's degree program "Kasvatustieteiden kandiohjelma"
Now showing items 41-60 of 1519
-
(2021)Tämän kandidaatintutkielman tarkoituksena oli tarkastella alakoulun elämänkatsomustietoa ja sen opettamista. Tutkielmassa kuvataan elämänkatsomustiedon oppiaineen asemaa ja erityisyyttä sekä valmiuksia, joita alakoulun elämänkatsomustiedon opettaminen ja opetuksen järjestäminen edellyttävät. Elämänkatsomustieto on vaihtoehto oman uskonnon oppiaineelle. Elämänkatsomustieto on suunnattu uskontokuntiin kuulumattomille oppilaille, mutta opetukseen osallistuu myös niin kutsuttuihin vähemmistöuskontokuntiin kuuluvia oppilaita. Oppiaine on ollut olemassa 36 vuotta, mutta tutkimukset osoittavat, että sitä leimaa yhä jonkinlainen hajanaisuus ja epämääräisyys. Elämänkatsomustiedon opettamista, erityisesti alakoulun osalta, on tutkittu vähän. Tutkimuskysymyksinä olivat ”Miten elämänkatsomustiedon oppiaine on rakentunut ja mikä on sen erityisyys alakoulun oppiaineena?” sekä ”Mitä valmiuksia alakoulun elämänkatsomustiedon opettamiseen ja opetuksen järjestämiseen tarvitaan?” Tutkielma toteutettiin kuvailevana kirjallisuuskatsauksena. Aineisto koostuu 18 artikkelista, vuoden 2014 Perusopetuksen opetussuunnitelman perusteiden alakoulun elämänkatsomustiedon osuudesta sekä Opetushallituksen voimassa olevasta ohjeesta koskien peruskoulun katsomuskasvatusta. Aineistossa on viisi tieteellistä artikkelia ja 13 muuta artikkelia. Analyysissa hyödynnettiin teoriasidonnaista sisällönanalyysia, jossa aineistoa tiivistettiin ja luokiteltiin teoriaan ja käsitteisiin tukeutuen. Tutkielma osoitti, että elämänkatsomustiedon tieteenalatausta on monitieteinen ja hajanainen. Elämänkatsomustiedolla on uskonnon oppiaineen kanssa sekä yhteisiä että erillisiä sisältöjä. Oppiaineen lähtökohtana on oppilaan elämismaailma, ja työskentelyn ja arvioinnin tapojen tulee olla monipuolisia. Opetus järjestetään usein heterogeenisten yhdysryhmien opetuksena. Tulokset osoittivat, että opettaja tarvitsee valmiuksia aineenhallinnassa sekä ryhmän toiminnan ja oppilaiden ajattelun tukemisessa. Lisäksi opettajalta edellytetään oman katsomuksellisen positionsa reflektointia.
-
(2022)Sosiaaliset taidot ovat tärkeä osa ihmisen taitoja ja niitä tarvitaan läpi elämän. Jokainen lapsi käy peruskoulun ja on siellä osa vertaisryhmää. Tämän takia koulu on tärkeä paikka sosiaalisten taitojen kehityksen kannalta. Liikuntatunneilla ollaan paljon sosiaalisessa vuorovaikutuksessa, joten koululiikunnan voidaan ajatella edistävän sosiaalisten taitojen kehitystä. Tutkimuksen tarkoituksena oli koota tietoa siitä, miten koululiikunta vaikuttaa alakouluikäisten lasten sosiaalisiin taitoihin. Tutkimus toteutettiin kuvailevana kirjallisuuskatsauksena. Kirjallisuusaineisto koottiin suomalaisista ja kansainvälisistä vertaisarvioiduista tutkimusartikkeleista sekä muista luotettavista kirjallisuuslähteistä. Tavoitteena oli yhdistää sosiaalisista taidoista ja koululiikunnasta löytyvää tutkimustietoa sekä etsiä tutkimuksia koululiikunnan vaikutuksista sosiaalisiin taitoihin. Tutkimuksen keskeisenä havaintona todettiin koululiikunnan luovan suotuisia tilanteita sosiaalisten taitojen kehittymiselle. Opettajalla, oppilaalla ja vertaisryhmällä sekä oppisisällöllä on kaikilla oma roolinsa liikuntatunneilla sosiaalisten taitojen kehityksen kannalta. Opettaja voi edistää oppilaiden välistä vuorovaikutusta esimerkiksi valitsemillaan työtavoilla ja tavoillaan muodostaa ryhmiä. Opetussisällön taas tulee sisältää esimerkiksi pelejä liikuntatunneilla, jotta koululiikunta edistäisi sosiaalisia taitoja. Peleissä on keskeistä, että toimitaan vertaisryhmässä, joten myös vertaisryhmän voidaan ajatella olevan olennainen osa sosiaalisten taitojen kehityksen kannalta. Käyttämäni aineisto ei kuitenkaan antanut suoria tutkimustuloksia vertaissuhteiden vaikutuksista liikuntatunneilla sosiaalisin taitoihin. Käyttämäni aineiston perusteella voidaan kuitenkin todeta koululiikunnan kehittävän sosiaalisia taitoja. Tässäkin asiassa on kuitenkin kääntöpuoli. Esimerkiksi kiusatut tai heikot sosiaaliset taidot omaavat oppilaat eivät pääse ollenkaan mukaan vuorovaikutustilanteisiin, joten heidän sosiaaliset taitonsa eivät pääse kehittymään. Tutkielma nostaa esiin koululiikunnan merkityksen sosiaalisten taitojen opetuksen kannalta. Opettajat voivat hyödyntää tutkielmaa kehittäessään liikunnanopetustaan suuntaan, joka huomioi sosiaalisten taitojen sekä vuorovaikutustaitojen kehittämisen. Aihetta pitäisi tutkia enemmän, koska koululla ja liikunnanopetuksella on hyvät mahdollisuudet tukea sosiaalisten taitojen kehitystä. Löytämällä lisää tehokkaita keinoja kehittää sosiaalisia taitoja, voitaisiin pyrkiä esimerkiksi ehkäisemään kiusaamista. Jatkotutkimuksena tulisi tutkia, miten opettajakoulutus valmistaa opettajia opettamaan sosiaalisia taitoja. Tämän lisäksi olisi tärkeää tutkia, miten oppilas tai opettaja kokee koululiikunnan edistävän liikuntaryhmän yhteistoimintaa sekä sosiaalisia suhteita.
-
(2021)Tässä kandidaatin tutkielmassa käsitellään oppilaan alakouluun kiinnittymistä ja opettajan mahdollisuuksia tukea oppilaan kouluun kiinnittymistä. Kiinnostus kouluun kiinnittymistä kohtaan nousi siitä, että aikaisemmin tehdyt tutkimukset ovat käsitelleet kouluun kiinnittymistä yläkouluikäisten oppilaiden tai yläkouluun siirtymävaiheessa olevien oppilaiden kautta. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli kuvata, analysoida ja tulkita oppilaiden alakouluun kiinnittymiseen vaikuttavia asioita sekä sitä, miten opettaja pystyy tukemaan ja edistämään oppilaidensa alakouluun kiinnittymistä omalla toiminnallaan. Tutkielma tehtiin kuvailevan kirjallisuuskatsauksen menetelmällä, joka kuuluu laadullisen tutkimuksen menetelmiin. Tutkielman aineisto hankittiin hyödyntämällä hakusanoja school engagement, Finnish primary school ja teacher-student relationship ja näiden hakusanojen yhdistelmiä. Aineisto kerättiin Helsingin yliopiston kirjaston Helka-järjestelmän verkkokannasta. Aineiston hankinnan kriteereinä oli, että artikkelit koskevat alakoulua, ne ovat vertaisarvioituja sekä niiden tuli olla julkaistu 2000- 2021 vuosina, jotta artikkelien tiedot olisivat ajantasaisia. Aineistoksi valikoitui kymmenen tieteellistä artikkelia. Aineiston analyysissä käytettiin teoriaohjaavaa sisällönanalyysiä. Aineistosta löytyvien sisältöjen mukaan muotoiltiin kaksi pääluokkaa, mitkä kuvaavat tutkielman tutkimuskysymyksiä. Pääluokiksi muodostui oppilaan alakouluun kiinnittymiseen vaikuttavat asiat sekä opettajan mahdollisuudet tukea oppilaiden kouluun kiinnittymisessä. Aineistosta kerättiin pääluokkiin sopivia ilmauksia, joista muodostettiin viisi alaluokkaa. Tutkimustuloksiksi löytyi oppilaan alakouluun kiinnittymiseen vaikuttavia asioita, sekä opettajan vaikutusmahdollisuuksia tukea oppilaan alakouluun kiinnittymistä. Oppilaan kouluun kiinnittymiseen vaikuttavia asioita olivat ihmissuhteet koulussa, yksilölliset tekijät sekä oppilaan tausta. Opettaja pystyi vaikuttamaan oppilaan kouluun kiinnittymiseen rakentamalla myönteisen suhteen oppilaaseen ja huolehtimalla oppimisympäristöstä. Tuloksista voi päätellä, että moni asia vaikuttaa oppilaan kouluun kiinnittymiseen, erityisesti oppilaan sosiaaliset suhteet. Lisäksi tuloksista nousee esille opettajan monet vaikutusmahdollisuudet tukea oppilaan kouluun kiinnittymistä.
-
(2022)Tämän kandidaatintutkielman tarkoituksena on tarkastella alanvaihtoa ja siihen liittyvää ammatillisen identiteetin muutosta ja kehittymistä. Alanvaihto on tyypillistä nykytyöelämässä, jossa työsuhteet eivät ole enää yhtä pysyviä ja vakaita kuin ennen. Tutkin enimmäkseen vapaaehtoisia urasiirtymiä, joissa pääasiallinen syy alanvaihdolle on oma halu vaihtaa alaa. Tutkielma on toteutettu kuvailevana kirjallisuuskatsauksena. Keskityn tarkastelemaan kahta suomalaista, yhtä amerikkalaista sekä yhtä aasialaista haastattelututkimusta. Tutkimusaineistostani selviää, että työelämän lisäksi ammatilliset identiteetit elävät jatkuvassa muutoksessa. Liitämme ammatinvalintaan monia kulttuurisia oletuksia siitä, miten työn tulisi kuvata meitä ihmisinä ja pidämme alanvaihtoa rohkeana tuntemattomaan hyppäämisenä. Tällaiset yhteiskunnallisesti ja kulttuurisesti rakentuneet mallitarinat voivat toimia samaistumispintoina uutta identiteettiä muodostettaessa, mutta ne voivat aiheuttaa myös sosiaalisia paineita. Tarinat työn merkityksellisyydestä ja ”oman jutun” löytämisestä toistuivat tutkimieni artikkelien haastatteluissa. Kulttuuriset oletukset eivät ainoastaan mahdollista, vaan ne voivat myös rajoittaa identiteettityötä. Alanvaihtoon liittyy myös ristiriitaisia kokemuksia ja negatiivisia tuntemuksia. Erityisesti amerikkalaisessa ja aasialaisessa tutkimuksessa tuli esiin ristiriita työn merkityksellisyyden ja taloudellisen menestyksen välillä. Tutkielmani tuloksista voidaan päätellä, että alanvaihto ja siihen liittyvä ammatillisen identiteetin muutos ei ole yksinkertainen prosessi. Ammatilliseen identiteettiin liitetään kulttuurisia odotuksia jatkuvasta oppimisesta, joustavuudesta ja työn merkityksellisyydestä. Alanvaihto voi lisätä työn merkityksellisyyttä ja tyytyväisyyttä elämään, mutta itsensä toteuttamisen tapoja voi löytää myös muualta kuin työelämästä.
-
(2022)Syftet med denna avhandling är att undersöka hur pedagogernas attityder och föreställningar kring inkludering påverkar arbetet för att främja alla barns deltagande i den pedagogiska verk-samheten tillsammans med den övriga barngruppen oavsett barnets behov av stöd. Och få fram stödmetoder som pedagogerna använder sig av, för att ge alla barn en möjlighet att delta i den småbarnspedagogiska verksamheten. Avhandlingens mest centrala frågeställningar är följande: Vilka betydelser tillskriver lärare inom småbarnspedagogiken begreppet inkludering? Hurdana inkluderande verksamhetsformer be-skriver lärarna? Hurdant samband finns mellan lärarnas syn på inklusion och deras verksam-het? Som teoretisk bakgrund för dessa frågeställningar används teorier om pedagogiska förhåll-ningssätt. Även teorier och tidigare forskning om barns social inkludering och barns utveckling används. Min empiriska del bygger på en kvalitativt strukturerad intervjustudie där jag intervjuar fyra lärare inom småbarnspedagogik. Intervjuresultaten analyseras utgående från en kvalitativ innehållsanalys som analysmetod. Resultatet från undersökningen visar att pedagogernas attityder och förställningar samt kun-skaper om inkludering påverkar pedagogens arbetssätt. Undersökningsresultatet visar också hur pedagogens egen vilja, motivation och samhörighet påverkar arbetsmotivationen i verk-samheten. Undersökningen som gjorts i samband med denna avhandling skapar en förståelse hos läsaren om hur viktig attityden, kunskapen och de tidigare erfarenheterna om ämnet är för pedagoger-nas handlande och val av arbetssätt.
-
(2023)Kielen kehityksen haasteet ovat yksi merkittävistä syistä sille minkä vuoksi lapsi saa varhaiskasvatuksessa suunniteltua tukea. Kielen kehityksen haasteet voivat vaikuttaa lapsen koulutuspolkuun ja pahimmassa tapauksessa aiheuttaa yhteiskunnasta syrjäytymistä myöhemmällä iällä. Tämän vuoksi on tärkeää kiinnittää huomiota siihen, että kielen kehityksen haasteisiin puututaan ajoissa. Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää millaisia kielen kehityksen haasteita varhaiskasvatuksen opettajat ovat havainneet alle 3-vuotiailla lapsilla ja millaisilla keinoilla he pyrkivät tukemaan kielen kehitystä. Tutkimuksen viitekehys muodostuu kirjallisuudesta ja aiemmista tutkimuksista, joissa on tarkastelu niin kielen kehityksen tyypillistä kehitystä, kuin myös epätyypillistä, sekä sitä, miten kielen kehitystä voidaan tukea. Osana viitekehystä on myös varhaiskasvatuksen ohjaavat asiakirjat, kuten Varhaiskasvatuslaki ja Varhaiskasvatussuunnitelman perusteet. Tutkimusmenetelmänä käytettiin laadullista teoriaohjaavaa sisällönanalyysiä. Tutkimuksen aineisto koostui verkkokyselylomakkeeseen tulleista vastauksista. Aineisto kerättiin tammikuussa 2023. Kyselyyn vastasivat varhaiskasvatuksen opettajat ja sosionomit, jotka ovat työskennelleet tai työskentelevät tällä hetkellä alle 3- vuotiaiden varhaiskasvatusryhmässä opettajina. Tutkimustulokset osoittivat, että varhaiskasvatuksen opettajat osaavat hyvin tunnistaa ennusmerkkejä alle 3-vuotiailla, jotka ennustavat tulevia tai jo olemassa olevia kielen kehityksen haasteita. Selkeästi eniten kielen kehityksen haasteena ajateltiin olevan puheen tuottamiseen liittyvät haasteet, kuten erilaiset äännevirheet. Vastauksissa korostui myös vuorovaikutukseen liittyvät haasteet, kuten lapsen vaikeus muodostaa kaverisuhteita kielellisten haasteiden vuoksi. Tulokset osoittivat myös, että kielen kehitystä tuetaan käyttämällä monipuolisia menetelmiä. Tuloksissa havaittiin, että etenekin kommunikoinnin tukeminen tukiviittomien ja kuvien avulla on usean varhaiskasvatuksen opettajan käytössä kielen kehityksen tukemiseksi. Näiden lisäksi varhaiskasvatuksen opettajat hyödyntävät esimerkiksi lauluja, kirjoja ja loruja, sekä perushoidollisia tilanteita kielen kehityksen tukemiseksi. Tutkimukseni perusteella varhaiskasvatuksen opettajat kokivat vuorovaikutuksen tukemisen yhtenä merkittävimmistä keinoista tukea kielen kehitystä, tähän liittyviä vastauksia nousi lähes jokaisessa vastauksessa. Sen sijaan aineistosta ei noussut vastauksia siitä, että varhaiskasvatuksen opettajana toimivat käyttäisivät kuvaavia sanoja puheessaan
-
(2024)Tavoitteet: Tutkimuksen tavoitteena oli kuvata, mitä estäviä ja tukevia tekijöitä varhaiskasvatuksen ammattilaiset kokevat olevan myötätuntotekojen tukemisessa alle 3-vuotiaiden vertaissuhteissa. Myötätuntotekoja pienten lasten vertaissuhteissa ei ole tutkittu paljoa, mutta monet tutkimukset pitävät sitä oleellisena ja sen tukemista tavoiteltavana asiana. Aiemmissa tutkimuksissa on noussut myötätuntotekojen tukemista koskien olennaisina asioina johtamiseen ja työnjakoon liittyvät tekijät, aikuisen läsnäolo ja mallina toimiminen, lapsen aktiivinen rooli myötätuntoteoissa, aikuisena oman toiminnan reflektointi sekä kodin kanssa tehtävä yhteistyö. Menetelmät: Aineisto kerättiin haastattelemalla neljää varhaiskasvatuksen opettajana työskentelevää henkilöä. Haastattelut toteutettiin teemahaastatteluina ja aineistoa kertyi yhteensä tallenteina 1 tunti ja 51 minuuttia. Analyysimenetelmänä toimi teoriaohjaava sisällönanalyysi, jossa analyysia tehtiin aineistolähtöisesti, mutta siihen yhdistettiin myös teoriasta nousevia asioita. Tulokset ja johtopäätökset: Tutkimuksessa löytyi estäviksi ja tukeviksi tekijöiksi useita asioita, jotka liittyivät lapseen, aikuiseen, pedagogisiin käytäntöihin sekä kodin ja päiväkodin yhteistyöhön. Keskeisiä myötätuntotekoja estäviä tekijöitä olivat lapseen liittyvät tekijät kuten lapsen kehityksen taso. Myötätuntotekojen tukemiseen tekijöitä ja käytäntöjä nousi liittyen aikuisen rooliin, ryhmän toimintaan, yksilöllisen tukeen, henkilöstön rakenteeseen, yhteistyöhön ja vuorovaikutukseen, tunneilmaisuun sekä taito- ja taideaineiden eheyttämiseen. Tuloksien perusteella hahmottui, että varhaiskasvatuksen ammattilaiset pitävät estävinä tekijöinä monia lapseen liittyviä tekijöitä. Heillä kuitenkin on osaamista tukea myötätuntotekoja, vaikka estäviä tekijöitä olisi. Kaiken kaikkiaan aikuisen rooli ja pedagogiset käytännöt korostuvat myötätuntotekojen tukemisessa.
-
(2023)Alle 3-vuotiaan varhaiskasvatuksen aloittaminen on iso asia lapselle ja hänen vanhemmilleen. Kun vanhempi jättää ensimmäisen kerran lapsensa varhaiskasvatuksen henkilökunnalle, tar-vitaan vanhemman luottamusta henkilökuntaan. Varhaiskasvatuksen henkilöstön tehtävänä on löytää sopivat pedagogiset keinot, joilla he voivat tukea lasta erotilanteessa ja noudattaa vanhemman kanssa sovittuja yhteistyökäytäntöjä. Tämä tutkimus tarkastelee alle 3-vuotiaan varhaiskasvatuksen aloitusta. Tarkempana tutki-muksen kohteena on varhaiskasvatuksen henkilökunnan rooli. Tutkimuksen tarkoituksena on lisätä tietoa varhaiskasvatuksen henkilöstön roolista, millaisia pedagogisia keinoja heillä on käytettävissä tukea lasta erotilanteissa. Lisäksi tutkimuksessa tarkastellaan henkilöstön ja vanhempien yhteistyökäytäntöjä. Tämä kandidaatin tutkielma on laadullinen tutkimus, jonka aineisto koostui kahdesta tutki-musartikkelista. Aineistosta etsittiin varhaiskasvatuksen henkilöstön pedagogisia keinoja ja yhteistyökäytäntöjä. Näistä tehtiin kaksi taulukkoa, joissa näkyy tutkimusartikkeleiden peda-gogisia keinoja yhdistävät tekijät sekä yhteistyökäytäntöjä yhdistävät tekijät. Analyysimene-telmänä käytettiin teoriaohjaavaa sisällönanalyysia. Tutkimuksessa varhaiskasvatuksen henkilöstön rooli näyttäytyi kahdella tavalla, pedagogi-silla keinoilla tukea lasta sekä vanhempien kanssa tehtävänä yhteistyönä. Tutkimukseni antoi tietoa varhaiskasvatuksen henkilöstön roolista sekä tietoa siitä, mitä alle 3-vuotiaan varhais-kasvatus sisältää. Tuloksina saatiin useita samankaltaisia pedagogisia keinoja tukea lasta erotilanteessa, kuten kielellisiä ja kehollisia keinoja. Yhteistyökäytäntöinä tuloksista ilmeni muun muassa aloituskeskustelut, tutustumiskäynnit, videot ja kuvat.
-
(2024)Osallisuus on käsitteenä tuttu ja samaan aikaan monitulkintainen termi. Tämän tutkimuksen tavoitteena on selvittää, miten osallisuus ilmenee alle 3-vuotiaiden lasten varhaiskasvatuksessa sekä miten osallisuus ilmenee opettajan osallisuuspuheessa. Kyseinen tutkimusaihe on valikoitunut, koska osallisuuden toteutumista ei ole juurikaan tutkittu alle 3-vuotiaiden näkökulmasta. Arjessa toteutuva osallisuus on tärkeä näkökulma tässä tutkimuksessa. Tämän tutkimuksen lähtökohtana käytetään Harry Shierin (2001) osallisuuden viiden tason mallia. Näillä tasoilla lapset tulevat kuulluiksi, heidän mielipiteitään kuunnellaan ja heitä tuetaan esittämään mielipiteitä. Lapset otetaan mukaan päätöksentekoon ja heille tarjotaan mahdollisuuksia jakaa sekä valtaa että vastuuta myös itse. Menetelmänä tutkimuksessa on lapsiryhmän havainnointi kuukauden ajan sekä opettajan haastattelu tänä aikana. Haastattelussa pohditaan opettajan teoreettista näkemystä osallisuudesta sekä sitä, millaisia haasteita osallisuuden toteutumiselle on pienten ryhmässä. Tutkijana toteutan etnografista kenttätutkimusta, jonka aineisto kerätään kiinteässä suhteessa tutkittaviin ihmisiin (Hämeenaho & Koskinen-Koivisto, 2014). Aineiston analyysin pohjalta voidaan päätellä, että tutkimusryhmässä ollaan yleensä Shierin mallin mukaan osallisuuden tasoilla yksi ja kaksi. Sitä korkeammille tasoille päästään vain harvoin, jos ollenkaan. Pohdinnassa keskitytään siihen, millaisia tapoja alle 3-vuotiaiden lasten osallisuuden tukemiselle on, ja miten osallisuuden kynnykseltä päästään kohti kasvavaa osallisuutta. Tutkimusta aiheesta tarvitaan lisää, sillä pienille lapsille suunnattua osallisuuden mallia ei ole olemassa, vaikka pienten lasten määrä varhaiskasvatuksessa kasvaa runsaasti. Ikä- ja kehitystason mukaista osallisuutta pidetään tärkeänä lapsen kasvulle ja kehitykselle. Näin ollen tulisi selvittää, miten osallisuutta pienten lasten kohdalla tulisi toteuttaa, ja miten sitä voitaisiin havainnoida entistä paremmin.
-
(2021)Tavoitteet. Tämän tutkimuksen tavoitteena on tarkastella alle 3-vuotiaiden syrjäytymisriskejä ja niihin liittyvää monialaista yhteistyötä varhaiskasvatuksen opettajien, lastenneuvolan terveydenhoitajien ja lastensuojelun sosiaalityöntekijöiden kuvailemana. Tutkimusaihe on tärkeä, sillä alle 3-vuotiaiden syrjäytymisriskejä ja niihin liittyvää monialaista yhteistyötä ei ole Suomessa juurikaan tutkittu. Syrjäytymisen prosessi on ylisukupolvinen ilmiö ja alkaa usein kehämäisesti jo varhaislapsuudessa. Syrjäytymiskehän katkaiseminen ja tuen saaminen mahdollisimman varhaisessa vaiheessa on merkittävää niin yksilön elämän kuin yhteiskunnankin kannalta kauaskantoisten seurausten vuoksi. Tämän tutkimuksen yhtenä tavoitteena on lisätä ymmärrystä syrjäytymisriskien suhteen tehtävästä monialaisesta yhteistyöstä varhaiskasvatuksen, lastensuojelun ja lastenneuvolan välillä sekä hankkia tietoa siitä, mitkä asiat yhteistyötä tällä hetkellä hankaloittavat ja voisivat mahdollisesti edistää. Menetelmät. Tutkimus toteutettiin kvalitatiivisella tutkimusotteella ja sen keskipisteessä olivat vastaajien kuvailut ja omat kokemukset. Tutkimukseen osallistui kaksi varhaiskasvatuksen opettajaa, kaksi lastensuojelun sosiaalityöntekijää ja kaksi lastenneuvolan terveydenhoitajaa samasta suurehkosta suomalaiskunnasta. Tutkittavat valikoituivat vastaajiksi organisaationsa informanttien kautta. Tutkimukseen osallistuville lähetettiin sähköinen kyselylomake, joka sisälsi avoimia kysymyksiä. Aineiston analyysimenetelmänä käytettiin aineistolähtöistä ja teoriaohjaavaa sisällönanalyysia. Tulokset ja johtopäätökset. Tulosten perusteella kaikki ammattiryhmät tunnistivat laajasti alle 3-vuotiaiden syrjäytymisriskejä. Nimetyistä syrjäytymisriskeistä löytyi määrällisiä ja laadullisia eroja riippuen ammattikunnasta. Lapsen kehitykseen liitettyjen syrjäytymisriskien suhteen nimettiin monialaista yhteistyötä ohjaavia käytänteitä ja vakiintuneita toimintatapoja. Perheeseen liitettyjen syrjäytymisriskien tunnistamiseen ja niihin liittyvään monialaiseen yhteistyöhön ei nimetty vakiintuneita toimintatapoja, vaikkakin näiden suhteen toivottiin kaikissa ammattiryhmissä varhaisempaa puuttumista sekä riittävästi resursseja ja tietoa. Tulosten perusteella syrjäytymisriskeihin liittyvä monialainen yhteistyö nähtiin ylipäätään tärkeänä ja sille toivottiin omassa työssä lisää aikaa ja resursseja. Tutkimuksen mukaan sujuva monialainen yhteistyö edellyttää kaikille osapuolille tuttuja ja selkeitä toimintatapoja sekä nykyistä sujuvampaa tiedonkulkua, sillä nämä lisäisivät osaltaan luottamusta ja tiivistäisivät toimijoiden yhteistyötä. Alle 3-vuotiaiden syrjäytymisriskeihin liittyvää monialaista yhteistyötä tulisi jatkossa kehittää vuoropuhelussa lastensuojelun, varhaiskasvatuksen ja lastenneuvolan välillä.
-
(2023)Tiivistelmä - Referat - Abstract Tutkimus käsittelee varhaiskasvatuksen opettajien käyttämiä keinoja lasten kielellisen kehityksen tukemiseen sekä niitä haasteita, mitä he kohtaavat työssään tukiessaan kielellistä kehitystä. Tavoitteena on löytää hyviä käytänteitä kielellisen kehityksen tukemiseen varhaiskasvatuksessa. Tutkimuksen taustalla on lapsen kielellisen kehityksen vaiheet ja kielellisen kehityksen ongelmat. Varhaiskasvatuksen opettajien työtä ohjaavat valtakunnalliset varhaiskasvatussuunnitelman perusteet (2022), joten tutkimuksessa peilataan varhaiskasvatuksen opettajien kokemuksia työtä ohjaavaan asiakirjaan. Tutkimus suoritettiin haastattelemalla viittä varhaiskasvatuksen opettajaa, jotka työskentelivät alle 3-vuotiaiden lasten ryhmissä pääkaupunkiseudulla. Haastattelut suoritettiin yksilöhaastatteluina päiväkodeissa. Haastattelut litteroitiin huolellisesti, minkä jälkeen saadut tulokset jaettiin aluksi karkeasti kahteen osaan. Ensimmäinen osa käsitteli varhaiskasvatuksen opettajien käyttämiä keinoja pienen lapsen kielellisen kehityksen tukemiseen. Jälkimmäinen osa keskittyi varhaiskasvatuksen opettajien kokemiin haasteisiin lapsen kielellisen kehityksen tukemisessa. Tutkimus osoitti, että haastatelluilla varhaiskasvatuksen opettajilla oli tietoa ja kokemusta lapsen kielellisen kehityksen tukemisesta varhaiskasvatuksessa. He käyttivät toiminannan sanoittamista, lauluja, loruja, kuvallista tukea, lukemista, saduttamista, tukiviittomia, eleitä ja ilmeitä työssään vahvistaessaan lasten vuorovaikutusta ja oppimista. Kielellisen kehityksen tukeminen ei kuitenkaan ollut keinoiltaan kovin monipuolista yksittäisillä haastateltavilla. Varhaiskasvatuksen opettajat kokivat, että pienten lasten kohdalla he saivat heikommin tukea neuvolasta ja varhaiskasvatuksen erityisopettajilta kuin isompien lasten kohdalla.
-
(2023)Suomalaisessa varhaiskasvatuksessa on ollut alusta alkaen pedagoginen painotus. Kuitenkin alle kolmivuotiaiden varhaiskasvatuksessa pedagogiikasta alettiin puhumaan vasta 1980-luvun lopussa. Tästä huolimatta, vuonna 2019, Karvin arvioidessa varhaiskasvatussuunnitelmien toteutumista, havaittiin, että pedagogiset puutteet korostuivat erityisesti alle kolmivuotiaiden lasten varhaiskasvatuksessa. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, mitä alle 3-vuotiaiden pedagogiikka on sekä minkälaiset tekijät korostuvat alle kolmivuotiaiden pedagogiikassa varhaiskasvatuksessa. Lisäksi selvitettiin, minkälaisilla tekijöillä saattaa olla vaikutusta siihen, toteutuuko pedagogiikka alle kolmivuotiailla vai ei. Tavoitteena oli kuvata, ajankohtaistaa sekä tiivistää aiempaa tieteellistä tutkimustietoa. Tämä tutkimus toteutettiin kuvailevana narratiivisena kirjallisuuskatsauksena. Tutkimuksen aineisto muodostui viidestä tieteellisestä, mahdollisimman tuoreesta, vertaisarvioidusta julkaisusta, eri puolilta maailmaa. Artikkelien julkaisuajankohdat ajoittuivat vuosien 2013–2022 väliin. Tutkimuksen aineistoa analysoitiin sisällönanalyysin keinoin, mukaillen yhdysvaltalaista perinnettä, jossa pelkistetystä aineistosta luodaan alaluokkia, yläluokkia sekä pääluokkia, eli teemoja. Tutkimusaineiston analysointi tuotti alle kolmivuotiaiden pedagogiikassa korostuvien tekijöiden alle neljä erilaista teemaa; lapsen ja kasvattajan välisen vuorovaikutussuhteen kehittymisen tärkeän merkityksen, kasvattajan moniulotteisen roolin, johon kuului kasvattajan jatkuva fyysinen ja emotionaalinen läsnäolo, aktiivinen lasten havainnointi, kasvattajan ammattitaito sekä kasvattajan moniulotteinen toiminta, hoidon, kasvatuksen ja opetuksen kolminaisuuden nivoutuminen yhteen erottamattomasti, jokaisen hetken sisältäessä pedagogiikkaa sekä suunnitelmallisen ja tavoitteellisen toiminnan toteuttaminen, jossa korostuivat pienryhmätoiminnan ja rutiinien merkitys. Analysoinnin avulla havaittiin, että alle kolmivuotiaiden pedagogiikkaa estävien tekijöiden alle muodostui kolme erilaista teemaa; henkilöstön koulutus ja taidot, jolla oli suuri vaikutus siihen, osattiinko pedagogista toimintaa toteuttaa, lapsiryhmien koko sekä tilat saattoivat myös vaikuttaa siihen, ettei pedagoginen toiminta ollut mahdollista lapsiryhmien ollessa suuria tai tilojen epäsopivia pienille sekä työelämän erilaisilla haasteilla, kuten henkilöstövajeella tai kiireellä, saattoi olla vaikutusta siihen toteutuiko pedagogiikka lainkaan.
-
(2023)Huumorin klassisia teorioita ovat yhteensopimattomuus-, huojennus- ja ylemmyysteoria. Martin (2003) kehitti huumorityyleihin pohjautuvan teorian, joka tarkastelee huumorin vaikutuksia yksilön psykososiaalisen hyvinvoinnin ja yhteisön kautta. Nämä teoriat toimivat tämän tutkimuksen pohjateorioina. Tässä tutkielmassa tarkastellaan, millaisena alle kouluikäisten lasten huumori näyttäytyy klassisten huumoriteorioiden ja Martinin huumorityylien valossa. Tarkoituksena on rakentaa kuvaa siitä, kuinka alle kouluikäisten lasten huumori noudattelee klassisten huumoriteorioiden ja huumorityylien teorioita sekä niiden sisältöä. Lisäksi tarkastellaan, miten valitut teoriat selittävät alle kouluikäisten lasten huumoria ja jääkö jotain lasten huumorin erityispiirteitä näiden teorioiden tavoittamattomiin. Tämä laadullinen tutkimus on toteutettu teoriaohjaavana kirjallisuuskatsauksena. Aineisto koostui vertaisarvioiduista tutkimusartikkeleista, jotka käsittelivät alle kouluikäisten lasten huumoria. Aineistossa esiintyvää lasten huumoria on analysoitu laadullisella sisällönanalyysilla, joka koostui usean analyysiprosessin ketjusta. Aineiston syvälukemisen jälkeen aineistoa on tiivistetty ja selkiytetty värikoodauksella ja luokittelulla ja löydetty näin ilmiötä kuvaavia yhteisiä piirteitä. Luokittelu mukaili pääasiallisesti klassisia huumoriteorioita ja huumorityylejä. Hermeneuttiselle tutkimusprosessille tyypillisesti aineistonkeruu, analyysi, tulkinta ja raportointi olivat osittain päällekkäisiä. Tämän tutkimuksen perusteella voidaan todeta, että yhteensopimattomuusteoria selitti hyvin alle kouluikäisten lasten huumoria. Yhteensopimattomuutta näkyi paljon erityisesti lasten piirustuksissa ja käsityötuotoksissa. Hauskuus syntyi toisiinsa sopimattomien asioiden yhdistämisestä. Yhteensopimattomuudesta syntyvää huumoria näkyi myös arjen tilanteissa, joissa lapset saattoivat toimia vastoin odotuksia esimerkiksi kertomalla vessajuttuja ruokapöydässä tai pukemalla vaatteet tahallaan väärinpäin. Suurin osa aineistosta esille nousseesta lasten huumorista rakensi yhteisöllisyyttä ja/tai toimi positiivisena voimavarana lapselle itselleen. Lasten karnevalistinen huumori, hyperhauskuus ja vessahuumori muodostivat uuden luokan huumorityyleihin, koska niiden vaikutukset yhteisöön mitattiin huumorialoitteen laadun sijaan niiden saamassa responssissa. Varhaiskasvatuksessa on tärkeää mallintaa lapsille huumorin käyttämistä positiivisesti suhteessa yhteisöön ja ympärillä oleviin ihmisiin. Näin edistetään lasten hyvinvointia ja ihmissuhteiden luomista pitkälle tulevaisuuteen.
-
(2023)Tavoitteet. Tutkimuksen tavoitteena oli tuoda esille alle kouluikäisten lasten vanhempien ko-kemuksia lapsiinsa kohdistuneesta kiusaamisesta päiväkotiryhmässä. Aiemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että alle kouluikäisten välistä kiusaamista on olemassa, ja tutkielman teoriassa määrittelin kiusaamisen hyödyntäen aiempia tutkimuksia. Kuitenkaan vanhempien kokemuksis-ta ei tutkimuksia juurikaan ole, joten sitä suuremmalla syyllä tutkielmani aihe oli ajankohtainen ja tärkeä. Verkkokeskusteluiden luotettavuutta on arvioitava kriittisesti, mutta niillä on merki-tystä lähtökohtansa puolesta – vanhemmat ovat kirjoittaneet kokemuksistaan ilman ulkopuolista painostusta, avoimesti ja rehellisesti. Menetelmät. Olen toteuttanut tutkielmani analyysin aineistolähtöisenä sisällönanalyysinä, jossa vanhempien anonyymisti julkaisemia verkkokeskusteluja lapsensa kohtaamasta kiusaamisesta käytettiin aineistona. Keskustelut päätyivät tutkielman aineistoksi valikoiden ja pyrin löytämään niistä yhteisiä elementtejä. Analysointivaiheessa verkkokirjoituksista poimin toistuvat piirteet ja ne on pelkistetty kolmeen pääluokkaan, jotka vastaavat tutkimuskysymykseen: ”Minkälaiset kokemukset alle kouluikäisten vanhemmilla on lastensa kiusaamisesta?” Tulokset ja johtopäätökset. Tutkielmani tulokset osoittavat, että vanhempien kokemukset kiu-saamisesta ovat poikkeuksetta negatiivisia. Kaikista kirjoituksista on havaittavissa kolme toistu-vaa aihealuetta: turhautuminen ratkaisun puuttumista kohtaan, avun ja vertaistuen pyytäminen sekä vastuun perääminen henkilöstöltä. Tutkimustulokset ovat tärkeitä, sillä ne kuvastavat mur-heellista tilannetta kiusaamisen kontekstissa varhaiskasvatuksessa.
-
(2021)Yhteiskunnan muutokset asettavat jatkuvasti erilaisia vaatimuksia varhaiskasvatuksen opettajalle ja varhaiskasvatuksen opettajan ammatilliselle kehittymiselle. Tässä tutkimuksessa tutkittiin, voiko pedagoginen rakkaus olla varhaiskasvatuksen opettajan osaamisen ytimenä. Tutkimus toteutettiin moniulotteisen opettajan osaamisen prosessimallin avulla. Ajalle, jossa elämme, on tyypillistä, että ihmissuhdetyöntekijän, kuten opettajan, arki on psyykkisesti vaativaa ja työ kuormittavaa. Pärjääminen opettajan työssä edellyttää koko ajan enemmissä määrin kognitiivista kyvykkyyttä, paineiden sietokykyä ja sosiaalisia taitoja. Opettajan rooli kasvatuksen ja opetuksen asiantuntijana ei ole enää yhtä selvärajainen, mitä se on aikaisemmin ollut. Opettajan rooli on tämän vuosituhannen puolella muuttunut monialaosaajaksi. Pedagogisen rakkauden käyttäminen osaamisen ytimenä mahdollistaa opettajalle sensitiivisempää otetta työhönsä. Kun opettajuutta toteutetaan pedagogisen rakkauden käsitteen avulla, opettajan pyrkimys on kasvattaa yksilöstä paras mahdollinen versio, mitä hän voisi olla Tämä tutkimus on laadullinen ja se toteutettiin autoetnografisella tutkimusotteella. Aineisto tutkimusta varten koottiin vuosina 2018-2020. Tutkimuksessa käytetiin teorialähtöistä sisällönanalyysimenetelmää. Tutkimuksessa havaittiin, että pedagoginen rakkauden näkyminen varhaiskasvatuksenopettajan osaamisessa vaatii opettajalta sosiaalista kyvykkyyttä ja taitoa reflektointiin. Opettajan taito rakastaa oppilaitaan kokonaisvaltaisesti toivoen heille hyvää ainoastaan heitä itseään varten, ei omaa arvostusta lisätäkseen, tulisi olla opettajuuden ydintä. Tutkimuksen tulokset tukevat että, pedagogisen rakkauden avulla tämä on mahdollista.
-
(2024)Tavoitteet. Tämän tutkielman tarkoitus on luoda systemaattinen katsaus aiempaan interveetiotutkimukseen, joka käsittelee älypuhelimen vaikutusta ja sen yhteyttä toiminnanohjaukseen. Älypuhelimet ovat lyhyessä ajassa muodostuneet merkittäväksi osaksi arkipäiväämme ja niiden vaikutuksista toimin- taamme tiedetään vielä verrattain vähän. Jotkut tutkijat esittävät, että älypuhelimen pelkkä läsnäolo voi heikentää hetkellisesti toiminnanohjausta, kuten työmuistia ja tarkkaavaisuutta. Kasvava kiinnostus älypuhelimien ja kognition väliseen yhteyteen voi johtua siitä, että toiminnot ovat edellytys oppimi- selle. Tutkimuskysymykseni onkin: Mitä erilaisia yhteksiä älypuhelimen pelkällä läsnäololla ja toimin- nanohjauksella on havaittu? Menetelmät. Tutkielma toteutetaan kirjallisuuskatsauksena, jossa tarkoitus on koota jo tehtyä tutki- musta noudattaen systemaattisia vaiheita. Aineiston hain Scopuksen ja Web of sciencen -tietokan- noista. Tiettyjä sisään- ja ulosottokriteereitä noudattaen aineistoksi valikoitui 14 tutkimusartikkelia ja yksi konfferenssipaperi, minkä analysoin aineistolähtöisesti teemoitellen. Lisäksi efektikoot selvitettiin Cohenin d:n, eetan ja osittaisen eetan neliön avulla. Tulokset ja johtopäätökset. Tutkimukset havaitsivat erilaisia yhteyksiä pelkän älypuhelimen läsnäolon ja toiminnaohjauksen välillä, jota sääteli toiminnanohjausta mittaavien testejen vaikeustaso, älypuhe- limen saatavuus sekä yksilölliset tekijät. Löytyneet yhteydet olivat olivat keskimäärin kooltaan pieniä tai keskisuuria. Toisaalta osa tutkimuksista ei havainnut lainkaan merkittävää yhteyttä. Mielenkiin- toista onkin, että tulokset ovat hyvin ristiriidassa keskenään. Epäjohdonmukaisuus voi johtua interven- tioiden toteutusten eroista, kuten kännykän saatavuuden manipuloinnista ja toiminnanohjausta mittaa- vien testejen määrästä.
-
(2022)Tavoitteet. Tämä kandidaatintutkielma käsittelee tieto- ja viestintäteknologisia laitteita lasten kuvakirjallisuudessa. Tutkimuksen teoriaosuudessa määrittelen tieto- ja viestintäteknologisiin laitteisiin, lastenkirjallisuuteen, ja älypuhelimeen liittyvät käsitteet. Tutkimuksen tarkoituksena on selvittää, miten tieto- ja viestintätekniset laitteet näkyvät lasten kuvakirjallisuudessa, sekä pohtia tapoja, joilla lasten kuvakirjallisuutta voisi käyttää yhtenä mediakasvatuksen välineenä, peilaten kirjallisuutta Uudet lukutaidot kehittämishankkeen tieto- ja viestintäteknologinen osaamisen osa-alueeseen. Menetelmät. Tämä tutkimus toteutettiin laadullisena tutkimuksena. Tutkimusaineisto koostuu seitsemästä suomalaisesta tai suomennetusta lasten kuvakirjasta. Kirjat valittiin sen mukaan, että niissä esiintyy puhelin, joko kansikuvassa tai takakannen tekstissä. Kirjojen valinnassa rajasin kirjat siten, että kirjat soveltuvat varhaiskasvatus- ja esiopetusikäisille lapsille. Kirjallisuuden analysoin narratiivisen tarkastelun kautta, keskittyen juonelliseen sekä siitä paljastuvaan sisällölliseen antiin. Aineistoon valitun kirjallisuuden perusteella tieto- ja viestintäteknisiä laitteita käsitellään suomalaisessa tai suomennetussa lastenkirjallisuudessa melko suppein tavoin. Tästä johtuen rajasin aineiston tietoisesti koskemaan mobiililaitetta, joka tässä tapauksessa on älypuhelin. Tulokset ja johtopäätökset. Älypuhelin näkyi lasten kuvakirjallisuudessa ominaisuuksiltaan moninaisena mediavälineenä. Aineistossa älypuhelimen käytön ilmenemismuotoja olivat valo- tai videokuvaus, soittaminen ja tekstiviesti. Aineistona olleen kirjallisuuden yhdistäisin Uudet lukutaidot -kehittämisohjelman (2020–2022) tieto- ja viestintäteknologisen osaamisen osa-alueeseen. Aineistona olleen kirjallisuuden avulla voisi käsitellä älypuhelimen käytön lisäksi, myös sääntöjä, joilla toimia internetissä, sekä viritellä keskustelua, pohtien sopivaa ikää omalle puhelimelle. Kirjallisuudessa puhelinta käytettiin myös kiusaamiseen, tämä olisi hyvä keskustelun aihe turvallisuuden näkökulmasta. Osassa kirjoista älypuhelin oli oma, osassa jonkun toisen, jopa löydetty. Älypuhelin on harvoin varhaiskasvatuksessa lasten käytössä, mutta laitteena useammassa perheessä myös lasten saatavilla. Kirjallisuuden avulla voidaan tutustua älypuhelimen monipuoliseen käyttöön ja näin ollen harjoitella tulevaisuudessakin tarvittavia mediataitoja.
-
(2024)Tämän tutkielman tavoitteena on selvittää, mitä on suomalainen ammatillinen erityisopetus. Tut- kielmassa syvennytään tarkemmin kahteen suomalaiseen erityisoppilaitokseen, Spesiaan ja Kii- pulan. Spesia ja Kiipula tarjoavat useassa Suomen kaupungissa ammatillista opetusta nuorille, jotka tarvitsevat opintoihin yksilöllistä tukea. Molemmat oppilaitokset tarjoavat tutkintoon val- mentavaa (TUVA)- koulutusta, työhön ja itsenäiseen elämään valmentavaa (TELMA)- koulu- tusta, sekä useita ammatillisia perustutkinto- koulutuksia. Kiipulaan tai Spesiaan hakevalla nuo- rella tulee olla opiskeluun liittyvä erityisen tuen tarve, jonka pohjalta jokaiselle opiskelijalle laa- ditaan henkilökohtainen opetuksen järjestämistä koskeva suunnitelma (HOJKS). Pyrin tutkielmassani laajentamaan kokonaiskuvaa suomalaisesta ammatillisesta erityisopetuk- sesta erityisoppilaitoksissa. Lisäksi pohdin millaisia valmiuksia ammatillinen erityisopetus antaa työelämään siirtymiselle. Tutkielman menetelmänä käytin kuvailevaa kirjallisuuskatsausta. Ku- vaileva kirjallisuuskatsaus sopii menetelmäksi, jos tutkittavasta ilmiöstä halutaan saada selkeä yleiskuva ja tutkimukseen käytetään laajasti erilaisia aineistoja. Aineiston keruu tapahtui tammi- maaliskuun 2024 välillä. Aineistoksi valikoitui viisi vertaisarvioitua tutkimusta/artikkelia. Tutkimustulosten perusteella ammatillisen erityisopetuksen tavoitteeksi voidaan määritellä opiskelijan omien kykyjen löytäminen, arki- ja työelämän taitojen opettelu, sosiaalisten taitojen parantaminen ja ammatillisten taitojen oppiminen. Ammatilliset erityisoppilaitokset antavat siellä opiskelleiden nuorten mukaan monipuolisia valmiuksia työelämään. Tutkimuksien haastatteluissa tuli ilmi, että työharjoittelut olivat isossa roolissa nuorten työelämätaitojen oppimisessa. Työharjoittelu antaa realistisen kuvan siitä, millaista työelämä todellisuudessa on. Lisäksi usea erityisoppilaitos tarjoaa mahdollisuuksia suorittaa harjoittelun ja myöhemmin työllistyä esimerkiksi koulun omaan ravintolaan. Aiemmat tutkimukset painottuvat ammatillisen erityisopetuksen pedagogiikkaan ja käytännön järjestelyihin. Opiskelijoiden omia kokemuksia tulisi kuulua tutkimuksissa enemmän ja jo valmistuneiden haastattelut antaisivat myös hyödyllistä näkökulmaa ammatillisen erityisopetuksen tutkimukselle.
-
(2022)Tavoitteet. Varhaiskasvatussuunnitelman perusteet (2022) sekä Esiopetuksen opetussuunni-telman perusteet (2014), kuten myös Varhaiskasvatuslaki (2018/540) linjaavat yhtenäisesti ja selvästi varhaiskasvatuksen väkivallattomuutta, turvallisuutta sekä jatkuvaa varhaiskasvatuk-sen toiminnan kehittämistä. Kuitenkin samaan aikaan väkivallan määrä varhaiskasvatuksessa on kasvanut edelleen vuosi vuodelta. Niin ikään ohjeistetun varhaiskasvatuksen arvopohjan ja toteutuneen varhaiskasvatustoiminnan välisestä tematiikasta nousivat mieleeni tämän tutki-muksen tutkimuskysymykset. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli saada enemmän tietoa var-haiskasvatuksessa käytävistä ammatillisista keskusteluista väkivallan osalta. Tämän tutki-muksen tarkoituksena on kuvata varhaiskasvatuksen opettajien kokemuksia ammatillisesta keskustelusta eli puhumisesta väkivallasta työyhteisöissään. Menetelmät. Tutkimuksen aineisto hankittiin laadullisin menetelmin e-kyselylomakkeella ke-sällä 2020. Aineisto perustui yhteensä 12 varhaiskasvatuksen opettajan täyttämään kyselylo-makkeeseen. Kyselylomakkeen alussa rajattiin tämän tutkimuksen kannalta keskeiset termit. Väkivalta rajattiin tarkoittamaan lasten väkivaltaista käytöstä tai sen uhkaa varhaiskasvatuk-sen opettajia kohtaan. Kun taas ammatilliset keskustelut rajattiin tarkoittamaan puolestaan työyhteisön sisäisiä vuorovaikutuksellisia suhteita. Aineiston analyysi tapahtui teoriaohjaavaa sisällönanalyysiä käyttäen, jolloin hyödynnettiin myös abduktiivisen päättelyn logiikkaa. Tulokset ja johtopäätökset. Tulosten mukaan väkivallasta puhuttiin vaihtelevasti varhaiskasva-tuksen työyhteisöissä. Näin ollen varhaiskasvatuksessa vaihteli missä, milloin ja millä ko-koonpanolla ammatillisia keskusteluita väkivallasta käytiin. Lisäksi työyhteisöissä, joissa pu-huttiin mahdollisesta väkivallan uhasta, puhuttiin vastaavasti myös koetuista väkivaltaisista kokemuksista. Väkivaltaa ehkäistiin varhaiskasvatuksessa luomalla sopimuksia, tekemällä konkreettisia pedagogisia ratkaisuja sekä keskustelemalla niistä. Ammatilliset keskustelut näyttäytyivät väkivaltatilanteen aikana ennalta sovittujen toimintatapojen tietämisenä sekä konkreettisena avunpyytämisenä- ja antamisena. Tulosten mukaan tapahtunutta väkivaltati-lannetta läpikäytiin työyhteisössä sekä käydyn keskustelun pohjalta päivitettiin sovittuja toi-mintatapoja. Puhuttaessa väkivallasta varhaiskasvatuksessa vallitsee erilaisia ammatillisten keskusteluiden käytänteitä eli keskustelukulttuureja. Ammatillisilla keskusteluilla ehkäistään väkivaltaa varhaiskasvatuksessa. Tutkimuksen tuloksia voidaan soveltaa tai käyttää näkökul-mina varhaiskasvatuksen toiminnan kehittämisessä, kuten moniammatillisessa yhteistyössä käytäviin pohdintoihin teemoista ammatillinen keskustelu tai väkivaltaa ennaltaehkäisevä työ.
-
(2023)Mål. Helsingfors stad valde att hösten 2021 frångå egenvårdarmodellen ”Med barnaögon - ett verktyg till en trygg och trivsam dagvård”, en modell som fokuserar på utvecklandet av trygga anknytningsrelationer mellan pedagogen och barnet på daghem. Mot denna bakgrund uppstod frågan: Kan borttagandet av modellen möjligtvis få konsekvenser för barnet om vi ser till aktuella forskningsresultat? Studien undersöker på vilket sätt anknytningen mellan pedagogen och barnet behandlas inom internationell vetenskaplig forskning. Metoder. Avhandlingen genomfördes som en narrativ litteraturstudie. Syftet med att använda sig av en narrativ ansats är att ge en översikt över redan publicerat material för att bland annat skapa en djupare förståelse för specifika fenomen, väcka diskussion och komma fram till nya resultat och slutsatser. Materialet bestod av åtta internationella vetenskapliga artiklar som undersöker anknytningen mellan pedagogen och barnet i daghemsmiljö. Resultaten av analysen diskuteras utgående från anknytningsteorin och Planen för småbarnspedagogik i Helsingfors. Resultat och slutsatser. Resultaten visade inledningsvis att begreppet anknytning inte förekommer, varken i den nationella eller lokala planen för småbarnspedagogik, i sammanhang där det specifikt talas om relationen mellan pedagogen och barnet. Analysen av de vetenskapliga artiklarna visade att kvaliteten på anknytningsrelationen mellan pedagogen och barnet har betydelse för barnets helhetsmässiga utveckling. Det kan konstateras att daghemsstarten är en kritisk period i ett barns liv och att pedagoger behöver mer kunskap om anknytningsteorin och praktisk handledning i hur de bygger upp trygga anknytningsrelationer till barnen i gruppen.
Now showing items 41-60 of 1519