Browsing by Title
Now showing items 2363-2382 of 3388
-
(2022)Tausta ja tavoitteet: Punaisen lihan kulutus on maailmanlaajuisesti liian runsasta, millä on merkittäviä epäsuotuisia ympäristö- ja terveysvaikutuksia. Suomessa erityisesti miehet syövät merkittävästi enemmän punaista lihaa kuin ravitsemussuosituksissa suositellaan. Punainen liha on kuitenkin suomalaisten miesten ruokavalioissa merkittävä B12-vitamiinin ja hyvin imeytyvän raudan lähde. Työn tavoitteena oli tutkia punaisen ja prosessoidun lihan osittaisen korvaamisen palkokasveilla vaikutuksia suomalaisten miesten B12-vitamiinin ja raudan saantiin sekä niiden biomarkkereihin. Menetelmät: Tutkimusjaksoa edeltävän seulonnan läpäisyn jälkeen osallistujat (n=102) jaettiin kahteen rinnakkaisryhmään, liharyhmään ja palkokasviryhmään. Liharyhmä sisällytti ruokavalioonsa 760 grammaa punaista lihaa viikossa, kun palkokasviryhmä puolestaan sisällytti ruokavalioonsa 200 grammaa punaista lihaa ja loput punaisesta lihasta (560 g/vk) saatavasta proteiinimäärästä korvattiin palkokasveja sisältävillä elintarvikkeilla. Muu ruokavalio pyydettiin pitämään tavanomaisena, mutta muiden kuin tutkimuksessa jaettujen punaisen lihan ja palkokasvien käyttö kiellettiin. Tulokset: B12 vitamiinin saanti oli suurempaa (p<0,001) liharyhmässä (7,7±4,0 μg/vrk) kuin palkokasviryhmässä (5,0±2,7 μg/vrk). Raudan saanti oli puolestaan pienempää (p<0,001) liharyhmässä (14,0±3,1 mg/vrk) kuin palkokasviryhmässä (21,9±5,7 mg/vrk). Transkobalamiini II sitoutuneen B12-vitamiinin (holoTC) pitoisuus oli suurempi (p=0,022) liharyhmässä (120,4±47,3 pmol/l) kuin palkokasviryhmässä (107,1±45,1 pmol/l). Interventioryhmien välillä ei havaittu eroja veren hemoglobiinissa ja hematokriitissa sekä plasman transferriinireseptorissa, raudassa, ferritiinissä, transferriinissä eikä transferriinin rautakyllästeisyydessä. Johtopäätökset: Punaisen lihan osittainen korvaaminen palkokasveilla vähensi B12-vitamiinin saantia ja johti pienempään veren holoTC-pitoisuuteen. Raudan saanti puolestaan kasvoi palkokasviryhmässä mutta raudan biomarkkereissa ei ollut eroja interventioryhmien välillä.
-
(2016)Tausta ja tavoitteet: Punaisen lihan syömisen on todettu lisäävän paksusuolen syöpäriskiä väestötutkimuksissa. Sen suolistolle haitalliset vaikutukset voivat selittyä suolistossa muodostuvilla N-nitrosoyhdisteillä (NOC). NOC:itä muodostuu ruoansulatuskanavassa suhteessa punaisen lihan syöntimäärään, ja yhdisteitä voidaan mitata ulosteesta ATNC:nä (Apparent Total N-Nitroso Compounds). Ulosteen NOC-pitoisuuden on havaittu olevan yhteydessä paksusuolikasvaimiin eläinmalleissa. Ruokavaliolla voi mahdollisesti vaikuttaa NOC:iden sisäsyntyiseen muodostumiseen. Marjat sisältävät runsaasti kuitua ja ovat hyvä polyfenolien lähde. Nämä yhdessä saattavat vähentää NOC:iden muodostusta suolistossa. Marjojen tai niiden sisältämien polyfenolien vaikutusta NOC:iden muodostukseen ei ole tutkittu aiemmin. Tässä tutkimuksessa tutkitaan, vaikuttaako marjojen syönti ulosteen NOC-pitoisuuteen henkilöillä, joiden ruokavalio sisältää päivittäin punaista lihaa, ja onko NOC:illä yhteyttä ravintoaineiden saantiin. Sen lisäksi mitataan ulosteen polyfenolimetaboliitteja. Aineisto ja menetelmät: Tutkimus oli osa Helsingin yliopistossa, Ravitsemustieteen osastolla, toteutettua KarniMari-tutkimusta. Se oli rinnakkaisasetelmalla toteutettu satunnaistettu interventiotutkimus. Tässä tutkimuksessa käsiteltiin tutkimuksen toista tutkimushaaraa (n = 43), johon kuului kaksi eri ruokavalioryhmää (n = 21 ja n = 22 tutkimusryhmissä). Tutkittavien ikä oli 20–67 vuotta. Tutkittavat nauttivat neljän viikon ajan 150 g sianlihatuotteita päivittäin, minkä lisäksi toinen ryhmä nautti myös noin 200 g marjoja päivittäin. Tutkimusmittaukset tehtiin tutkimuksen alussa sekä lopussa. Tutkittavilta kerättiin ulostenäytteet ja he pitivät ruokapäiväkirjaa. NOC mitattiin ulosteesta mittaamalla typpiyhdisteistä vapautuva typpioksidi NO-analysaattorilla. Polyfenolimetaboliitit mitattiin ulosteesta UHPLC-DAD-FLD-menetelmällä. Tilastoanalyyseissä ryhmien välisiä eroja testattiin t-testillä ja ei-parametrisilla testeillä sekä tarkasteltiin muuttujien välisiä korrelaatioita Spearmanin järjestyskorrelaatiolla. Ohjelmana käytettiin IBM SPSS Statistics 22 -tilasto-ohjelmaa. Tulokset: Tutkimusryhmien välillä ei havaittu tilastollisesti merkitseviä eroja NOC-pitoisuuksissa tutkimuksen lopussa, vaikka pitoisuudet olivat marjoja syöneillä pienempiä. Marjoja syöneet saivat merkitsevästi enemmän kuitua (p = 0,024) ja C-vitamiinia (p < 0,001) ruoasta. Ulostevedestä mitattiin polyfenoliyhdisteitä, mutta urolitiiniä tai antosyaaneja ei havaittu. Marjoja syöneillä protokatekiini- (p = 0,027) ja p-kumariinihappojen (p = 0,003) pitoisuudet olivat merkitsevästi kontrolliryhmäläisiä suuremmat. Johtopäätökset: Tällä tutkimusasetelmalla marjojen syönnillä ei pystytty vaikuttamaan ulosteen Nnitrosoyhdisteiden pitoisuuteen, mutta polyfenolimetaboliittien (protokatekiini- ja pkumariinihappojen) pitoisuudet suurenivat punaista lihaa sisältävällä ruokavaliolla. Marjojen syönti voi lisätä kuidun saantia ravitsemussuositusten suosittelemalle tasolle. NOC:iden yhteyttä paksusuolen syöpäriskiin tulee tutkia edelleen.
-
(2012)The literature review dealed with composition of lingonberry, effects of processing on phenolic compounds and spray drying juices with the help of carrier agents. The aim of the experimental work was to spray dry lingonberry juice with the help of carrier agents, examine the properties of juice powders and explore how juice powders suit for selected applications. The total content of phenolic compounds was also measured from the lingonberry juice and powders. Maltodextrin DE 5–8 (MD), whey protein isolate (WPI) and combination of carrier agents (MD+WPI) were used as carrier agents while yield, glass transition temperature, colour, solubility and total content of phenolic compounds were the properties examined. A milk based lingonberry smoothie, lingonberry marmalade, lingonberry marshmallow and lingonberry spread were developed as applications. The spray drying of the lingonberry juice and subsequent applications were successful. The highest yield (20.9%) was achieved when MD was used as a carrier agent. WPI had the lowest yield (9.8%). MD-juice powders had the highest glass transition temperature at all relative humidities used (0, 11, 24, 33 and 44%) and WPI-juice powder had the lowest. Commercial juice powder had the darkest colour (garnet) and MD+WPI-juice powder was the lightest (light pink). MD-juice powder had the poorest solubility and commercial powder had the best, although MD was a carrier agent in both. The total content of phenolic compounds in lingonberry juice was 246.4 mg/100 g and in the best juice powder (WPI) 3.6 mg/100 g. Juice powders had differences in colour when used in applications and smoothies also had differences in stability of foam. MD and commercial powder formed a stabile foam structure but WPI-smoothies separated into liquid and foam phases. Lingonberry juice powders did not affect the structure of marmalades or marshmallows. In lingonberry spreads commercial juice powder blended the best into margarine. Lingonberry juice powders are interesting products. Lingonberry juice powders would suit well in different applications to add colour and taste. Due to low glass transition temperature, powders were difficult to handle. With some further research this stickiness problem could be solved.
-
(2018)Kokeellisissa tutkimuksissa puolukkamehu on alentanut korkeaverenpaineisen rotan systolista verenpainetta, parantanut verisuonten endoteelin toimintaa sekä vaikuttanut suotuisasti matala-asteisen tulehduksen merkkiaineisiin. Tämän tutkielman kirjallisuusosassa selitettiin keskeisimmät verenpaineen säätelymekanismit, ja selvitettiin marjojen terveysvaikutuksia sekä niiden taustalla olevia fenolisia yhdisteitä. Kokeellisen osan tavoitteena oli selvittää puolukkamehun vaikutuksia verenpaineen nousun aiheuttamiin vaurioihin rottien munuaisissa. Korkeaverenpaineiset ja terveet normaalipaineiset rotat saivat juotavakseen puolukkamehua kahdeksan viikon ajan. Puolukkamehun vaikutuksia munuaisiin tutkittiin määrittämällä immunohistokemiallisesti verenpainetta säätelevän angiotensiinikonvertaasientsyymin (ACE1), endoteelin prostasykliiniä säätelevän syklo-oksigenaasi 1:n (COX1) ja DNA:n hapettumisesta kertovan 8-hydroksi-2-deoksiguanosiinin (8-OHdg) suhteelliset pitoisuudet munuaisissa. Lisäksi laskettiin veren keskipaine, plasman Na/K ja Na/Ca suhteet sekä virtsan Na/K. Puolukkamehu laski veren keskipainetta korkeaverenpaineisilla rotilla (p=0,007). Keskipaine ottaa huomioon myös diastolisen verenpaineen, mikä yksittäisenä arvona on epätarkka kuvaamaan vaikutusta verenpaineeseen. Kohonneen verenpaineen aiheuttamat muutokset munuaisissa jäivät vähäisiksi. Puolukkamehu ei vaikuttanut merkitsevästi munuaisten ACE1, COX1 ja 8-Ohdg -pitoisuuksiin korkeaverenpaineisilla rotilla eikä myöskään terveillä kontrolleilla. Puolukkamehu kuitenkin nosti COX1-pitoisuutta eläinmallista riippumatta, kun puolukkaryhmät yhdistettiin. ACE1 ja 8-OHdg -pitoisuuksiin ryhmien yhdistämisellä ei ollut vaikutusta. Tutkimus osoitti, että puolukkamehu alentaa korkeaverenpaineisten rottien keskiverenpainetta. Lisäksi puolukkamehu vaikuttaa suotuisasti prostasykliinien muodostumiseen mitattuna sitä tuottavan COX1-entsyymin suhteellisella määrällä munuaisten verisuonten endoteelissa. Puolukkamehu ei tämän tutkimuksen mukaan vaikuta munuaisten ACE1-entsyymin määrään, joten verenpaineen alenemisen taustalla on muita mekanismeja, kuten vaikutus verisuonia laajentavien prostasykliinien tuotantoon
-
(2016)Elintarvikeväärennösten havaitsemiseen käytetään DNA-pohjaisia tunnistusmenetelmiä. DNA-viivakoodaus on tunnistusmenetelmä, jolla pystytään toteamaan laji tuntemattomasta näytteestä lyhyen DNA-jakson eli viivakoodin perusteella. Tämänhetkiset viivakoodit kasveilla sisältävät nukleotiditasolla vähän lajien välisiä eroja, mikä heikentää näytteiden erottelukykyä ja näytteen oikeaa tunnistamista. Viivakoodien erottelukykyä arvioitiin eri puolukoiden (Vaccinium) suvun lajien kesken. Arviointi tehtiin viivakoodeista matK, ycf1, rpoC1 ja ITS. Puolukoiden suvulle ei löydetty viivakoodia, joka kykenisi tunnistamaan täydellisesti näytteitä lajitasolla. Kloroplastiset viivakoodit matK ja rpoC1 onnistuivat parhaiten PCR:ssa, monistamisessa ja sekvensoinnissa. Genomisen viivakoodin, ITS:n monistamisessa ilmeni häiriötä näytteissä, joissa oli vähän DNA:ta. Avoin lukukehys ycf1 puuttuu puolukoiden (Vaccinium) suvulta, mikä esti viivakoodin käyttämistä. DNA-viivakoodeista matK kykeni tunnistamaan BLAST-tietokantavertailussa seitsemän 14:sta näytteestä ja BOLD-tietokantavertailussa yhdeksän näytettä 14:sta näytteestä. ITS kykeni tunnistamaan BLAST-tietokantavertailussa kahdeksan näytettä 14:sta näytteestä. ITS:lle ei ollut riittävästi vastaavuuksia BOLD-tietokannassa ja rpoC1:lle ei kummassakaan tietokannassa. Sekvenssilinjauksessa matK ja rpoC1 olivat lajien välillä hyvin samankaltaisia. ITS sisälsi lajien välillä enemmän variaatiota, mutta tietokannoista puuttui vastaavia sekvenssejä, mistä syystä positiivisia tunnistuksia saatiin heikosti. DNA-viivakoodauksessa kasveilla kahden viivakoodin käyttö on edelleen suositeltavaa lajitason tunnistuksen tarkentamiseksi. Reaaliaikaisella PCR:lla (qPCR) pystytään spesifisesti toteamaan lajin läsnäolo näytteessä havaitsemalla DNA-jaksoja, jotka ovat ainutlaatuisia kohdelajin perimässä. Spesifinen tunnistusmenetelmä pyrittiin luomaan mustikalle (Vaccinium myrtillus) sijoittamalla alukkeet ja koetin lokuksille dfr ja MADS-box. Mustikan spesifisen menetelmän kehittelyssä ei saavutettu täydellistä spesifisyyttä. Mustikan lisäksi myös lajit V. praestans, V. smallii ja V. ovalifolium tuottivat positiivisen signaalin dfr-geenille suunnitelluilla alukkeilla ja koettimella. Positiivista ekspressiota tuottaneet lajit sisälsivät oletettavasti samankaltaisen dfr-geenin, jolle mustikalle spesifiset alukkeet ja koetin sitoutuivat. Spesifinen menetelmä kykeni kuitenkin sulkemaan pois muiden kasvisukujen näytteet sekä suurimman osan puolukoiden suvun näytteistä. Menetelmää voidaan hienosäätää kun dfr-geenin sekvenssi saadaan selville positiivisen signaalin antaneista lajeista tai kun muita suuremman muuntelun alueita paljastuu sekvensoinnin tuloksena.
-
(2017)Endophytic bacterial strain Serratia plymuthica A30 has been shown to be a good bio-control candidate against pathogen Dickeya solani that is causing soft-rot of potato (Solanum tuberosum) also in Finland. The aim of this master’s thesis was to analyze previously produced RNA sequencing data and to understand which hormone signaling pathways were mainly activated in potato tubers treated by antagonist Serratia plymuthica A30 and Dickeya solani Ds 432-1. The main objective was to compare transcriptional differences of the genes related to jasmonate/ethylene signaling pathways and salicylic acid signaling pathway in pathogen/antagonist treated potato and pathogen treated potato at 24 hour time point after treatments. The additional objective was to identify potential differences between gene groups related to plant defense responses. RNA sequencing data was verified by RT-qPCR method. According to the RNA sequencing, the most active hormonal signaling pathways were jasmonate, ethylene and brassinosteroid signaling pathways after simultanous treatment with pathogen and antagonist. The least active pathways were salicylic acid and gibberellin signaling pathways. However, salicylic and gibberellic acid pathways were the most active in pathogen treated potato tubers and jasmonate, ethylene, auxin and brassinosteroid signaling pathways showed less activity. Based on the results of this thesis, it would appear that the high efficiency of Serratia plymuthica A30 against Dickeya solani pathogen in potato would be based on its direct inhibiting effect against the pathogen but also on the possible activation of jasmonate/ethylene signalling pathway which may lead to an efficient defense response against necrotrophic pathogens.
-
(2018)Production of biofuels from non-food-based materials, such as lignocellulose, provides a good alternative for the traditional burning of fossil fuels. Some of the researched and existing biofuel applications are based on the utilization of enzymes. There are multiple cellulolytic enzymes required in the efficient hydrolysis of lignocellulose, and one of the key enzyme group is β-glucosidases. These enzymatic systems are mainly adopted from wood-decaying fungi. The overall enzymatic system consists of different types of cellulases that first degrade the crystalline cellulose to oligosaccharides and cellobiose. In the final step, β-glucosidases hydrolyse the oligosaccharides to glucose (a fermentable sugar). In fact, β-glucosidases are one of the limiting enzyme classes in this process, due to phenomena such as end-product inhibition. β-Glucosidases belong to Glycoside hydrolases (GH), that can be classified into different protein families. In an industrial perspective, the main interest resides in GH1 and GH3 family enzymes. Many industrially relevant extracellular β-glucosidases belong to GH3 family. However, intracellular GH1 β-glucosidases often exhibit higher tolerance to harsh conditions such as high substrate and product concentrations, high temperatures and low pH. The goal of this MSc thesis work was to purify and characterize a novel GH1 β-glucosidase, named NBG. Both GH1 and GH3 family enzymes were used as references for the characterization work. The GH3 reference enzyme was a β-glucosidase from Aspergillus niger (An Cel3A), derived from the commercial enzyme preparation Novozym 188. The used GH1 reference was a β-glucosidase from termite Nasutitermes takasagoensis (Nt GH1). The applicability of NBG β-glucosidase in biomass hydrolysis was also examined, together with possible considerations for applicability by other type of applications. The purification of An Cel3 reference enzyme was performed as described previously in literature. A novel protocol combining thermal treatment and low resolution IEX purification was developed for the NBG enzyme in this study. The enzyme’s activity on various pNP-substrates was determined, followed by pH stability, thermostability and inhibition studies. According to the result, NBG is a potential candidate for industrial use. The enzyme was found to be thermostable and active in a wide pH range when compared to the reference enzymes (stable up to 20 h at +60 ˚C and in pH 3.5 – 6.0). NBG also exhibited wider activity on pNP-substrates than the reference enzymes, highest specific activity being on pNPG, followed by moderate activity on pNPFuc and low activities on pNPGal and pNPXyl. Furthermore, NBG exhibited higher tolerance to inhibitors such as glucose and ethanol. Glucose inhibition was not observed until concentration of 200 mM for NBG, while in the same concentration the reference enzymes were almost completely inhibited. A Clear activation (of +16 %) by 100 mM glucose was observed with NBG. This enzyme also outperformed the An Cel3A-reference in ethanol tolerance, retaining activity better in 15 and 20 % ethanol. Activation by ethanol was also observed for both of the fungal enzymes, the most pronounced effect being observed for NBG in 15 % ethanol (+21 % of initial activity). The hydrolysis of insoluble cellulosic substrate (Avicel) was investigated using a commercial cellulase mixture (Celluclast 1.5L), where a semi-pure β-glucosidase preparation was added: novel β-glucosidase preparation (NBG (2-S2)) or the reference preparation An Cel3A (Nz188). According to the results, the NBG (2S-2) was outperformed by An Cel3A (Nz188) in Avicel 4 – 72 h hydrolysis experiments. The amount of reducing sugars released from Avicel was approximately 18–19 % higher with the commercial Nz188 preparation when compared to the 2S-2 preparation. Further analyses of samples revealed accumulation of cello-oligosacchardes, which may accumulate due to two possible reasons: Either the NBG enzyme does not possess high enough cellobiase activity (needed in biomass hydrolysis to glucose), or accumulation of cellobiose is due to transglycosylation activity of NBG. According to activity (and 3D modelling) data, NBG may not be a true β-glucosidase belonging to the EC 3.2.1.21 (and having cellobiase activity). Further investigation of the possible substrate specificity and transglycosylation activity of the NBG will be needed in assessing its applicability in other types of biotechnical applications.
-
(2017)Alphaviruses are single-stranded positive-sense RNA viruses that have been the cause of numerous epidemics in the past decades. The viral genome codes four nonstructural proteins that are associated with viral RNA replication. The translation product is a polyprotein from which the individual nonstructural proteins are cleaved. The genome is transcribed by the nonstructural proteins to produce a negative strand, which acts as a template in the synthesis of positive strands. The subgenomic RNA, which codes the structural proteins, is transcribed from the negative template strand. The replication of genomic and subgenomic RNA strands is associated with replication complexes composed of the nonstructural proteins. The replication complexes are housed in membrane invaginations called spherules on the plasma membrane and endolysosomal vesicles. Transfection of plasmids expressing viral replicase proteins and template RNA can also induce formation of replication complexes in addition to live virus infection. Purification of the replication complexes is necessary for detailed functional and structural analysis. In this work, two methods were used in the purification of replication complexes. In the first method, mammalian cells were infected with viruses and replication complexes were blocked on the plasma membrane by drug treatment to prevent transport to endolysosomal vesicles. Cells were lysed and nuclei were removed by centrifugation. The postnuclear supernatant was sedimented by ultracentrifugation in a discontinuous gradient. The gradient was fractionated and the fraction containing the replication complexes was subjected to equilibrium ultracentrifugation to separate particles by density. The fraction containing the replication complexes was studied using electron microscope, and protein and lipid analysis. In the second method, mammalian cells were transfected with plasmids expressing a template RNA and the viral polyprotein to induce formation of replication complexes. A sequence coding hemagglutinin peptide had been inserted into the polyprotein sequence coding for the nonstructural protein with polymerase activity. Cells were lysed and nuclei were removed. Rreplication complexes were immunocaptured using the hemagglutinin tag by subjecting the supernatant to anti-HA agarose beads. Captured replication complexes were eluted with Laemmli sample buffer and purification was examined using Western blotting. Spherules associated with replication complexes were observed using electron microscope and the presence of nonstructural proteins was confirmed with antibodies. Spherules were observed in low numbers and Western blotting revealed that samples contained cellular contaminants. Purification of replication complexes using immunocapture was very low, but more than that of untagged samples. Although significant purification of replication complexes was not achieved, progress was made in the optimization of the methods.
-
(2020)Rift Valley fever virus (RVFV) is a mosquito-borne virus of the order Bunyavirales with a tripartite (-)ssRNA genome. It infects humans and cattle, causing a febrile disease with symptoms ranging from mild to severe. Safe and efficient human vaccines have not yet been developed, which underlines the importance of gaining a clear understanding of the viral antigenic surface. One significant challenge for RVFV research is posed by the costly and time-consuming biosafety precautions warranted by the pathogenicity of the virus. The surface of RVFV, formed by the two viral envelope glycoproteins Gn and Gc, could also be studied with a non-pathogenic model, such as a virus-like particle (VLP). A VLP is a macromolecular complex that resembles the virus, especially with respect to its outer structure, but lacks the viral genome. In this work, RVFV VLPs were produced by transient transfection of mammalian cells with genes encoding RVFV glycoproteins Gn and Gc. The objective was to design an optimized production and purification pipeline for RVFV VLPs to elucidate their structure by cryo-electron microscopy. To optimize the VLP production and purification, the effect of sample harvest times and DNA-to-cell ratios of transfection on RVFV glycoprotein expression was examined. Several methods were tested for VLP sample concentration and purification. VLPs were successfully detected in the purified samples by immuno-electron microscopy. Despite some challenges related to sample purity and scarcity of VLPs in samples, which prevented analyses by cryo-electron microscopy, the expression system described in this thesis has great potential to streamline RVFV VLP sample preparation for electron microscopy and to accelerate vital research into the structural properties of this emerging pathogen.
-
(2022)Viherkäytävät mahdollistavat eläinten liikkumisen eri elinalueiden välillä ja luovat samalla monipuolisen elinympäristön laajalle lajikirjolle. Jatkuva kaupungistuminen ja maankäytön muutokset nakertavat nykyisiä pääkaupunkiseudun viherkäytäviä, lopulta katkaisten yhteyden elinalueiden välillä kokonaan. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää kahden erilaisen viherkäytävä -tyypin toimivuutta eri nisäkkäiden käytössä, sekä viherkäytävän ympäristön maankäytön vaikutusta nisäkkäiden esiintymiseen. Tutkimus toteutettiin riistakameraseurantana 20 kohteella pääkaupunkiseudulla. Tutkittavat kohteet jaoteltiin kahteen eri ryhmään; purokäytäviin ja kuivan maan viherkäytäviin. Jokaiselle kohteelle asennettiin kolme riistakameraa 1,5 km välein toisistaan siten, että koealan pituus oli kolme kilometriä. Hypoteesina oli, että purokäytävät ovat nisäkkäille parempia kulkuväyliä kuin viherkäytävät ilman minkäänlaista vesistöä. Riistakamerat asennettiin maastoon maalis-huhtikuussa 2018 ja niistä saatava kuvamateriaali käytiin taltioimassa noin kuukauden välein. Materiaalia kerättiin joulukuuhun 2018 asti. Kuvista otettiin tunnistetietoina koordinaatit, kellonaika ja päivämäärä, sekä lämpötila. Tiedot tallennettiin Exceliin ja saatua dataa käsiteltiin R-ohjelmistolla. Saatujen tulosten perusteella voidaan todeta, että lähellä luonnontilaa olevat puronvarsikäytävät toimivat erityisesti pienpetojen kulkureitteinä. Laajat metsäiset alueet ovat taas keskeisiä sorkkaeläinten kulku- ja elinalueita.
-
(2024)Maisterintutkielman toimeksiantajana toimi Metsäteho Oy. Metsäteho on tutkimusorganisaatio, jonka päätehtävänä on edistää osakkaidensa puunhankintaa. Metsäteho uudisti organisaatiorakennettansa perustamalla uudet kehittämisryhmät tunnistamaan tutkimustehtäviä ja suuntaamaan tutkimuksen toteutusta, joka loi tarpeen innovaatiotoiminnan ja kehitystyön tarkastelulle. Suomessa ei ole aikaisemmin tarkasteltu metsäteollisuusyritysten yhteisen, avoimiin innovaatioihin perustuvaa kehitys- ja innovaatiotoimintaa ja koska innovaatioyhteisön avoimuuden, kommunikaation ja keskinäisen luottamuksen tiedetään vaikuttavan innovaatiovalmiuksiin, ryhdyttiin toteuttamaan haastattelututkimusta innovaatio- ja kehitystyön toiminnasta. Tavoitteena oli selvittää kehittämisryhmien toimintaa innovaatiotoiminnan työkaluna, kuinka kehittämisryhmien jäsenet kokivat roolinsa kehittämisryhmässä sekä puuhuoltoon liittyviä kehitystarpeita. Lisäksi tarkasteltiin, nousiko haastatteluissa samat puuhuollon kehitystarpeet esille kuin kehittämisryhmien tekemissä tiekartoissa. Haastattelumenetelmäksi valikoitui teemahaastattelu, jossa haastateltiin kaikki Metsätehon kehittämisryhmien jäsenet. Kaikkiaan haastateltavia oli 32 ja haastattelut toteutettiin etäyhteyksin Teams-ohjelmaa käyttäen. Haastatteluaineisto anonymisoitiin, eikä siitä voida tunnistaa yksittäisiä henkilöitä. Haastattelu sisälsi haastateltavien perustietojen lisäksi kysymyksiä puuhuollon haasteista ja kehitystarpeista sekä kehittämisryhmien toimintaan liittyviä kysymyksiä. Avoimen innovaation teoriassa oletetaan, että yritysten tulee hyödyntää ulkoisia ja sisäisiä ideoita oman toimintansa kehittämisessä. Innovaatiot tarvitsevat syntyäkseen avoimen ympäristön, jossa on riittävästi innovaatioita tukevia aineksia. Vuorovaikutus eri toimijoiden kanssa auttaa edistämään uuden luomista ja erilaisen informaation yhdistämisestä syntyy myös uusia innovaatioita. Haastattelujen tuloksia tarkasteltiin innovaatioteoriaa vasten sekä arvioitiin kehittämisryhmien toimintaa ja toimivuutta tutkimus- ja kehitystyön työkaluna. Haastateltavat olivat tyytyväisiä kehittämisryhmien toimintaan ja organisaatiomuutoksen toteutukseen. Kehittämisryhmien vaikutusmahdollisuuksien koettiin parantuneen, toiminnan selkeytyneen ja tiedonkulun tehostuneen etenkin kehittämisryhmien välillä. Avoimeen innovaatioon liittyvänä haasteena kuitenkin koettiin salassapitovelvollisuudet ja koko alaa hyödyttävän yhteisen kehittämisen erottaminen jokaisen organisaation omasta kehitystyöstä. Nämä tekijät osaltaan rajoittavat kehittämisryhmissä käytävää keskustelua. Kaikki ryhmien jäsenet kokivat saavansa äänensä kuuluviin ja ryhmien ilmapiiri koettiin avoimeksi uusille ideoille. Ryhmissä käyty keskustelu koettiin asiallisena ja asiapainotteisena. Tulosten perusteella kehittämisryhmät vastaavat avoimen innovaation teoriassa esitettyä innovaatioille avointa ympäristöä ja Metsätehon organisaatiomuutoksen voi nähdä parantaneen olosuhteita innovaatioiden syntymiselle. Haastatteluissa esiin nousseet kehitystarpeet liittyivät metsäalalla jo tunnistettuihin teemoihin, kuten ilmastonmuutokseen, metsien monimuotoisuuteen ja päästövähennyskeinoihin. Esiin nousseet kehitystarpeet vastasivat sisällöltään ja prioriteettijärjestykseltään kehittämisryhmien laatimia tiekarttoja. Kehittämisryhmien toiminta oli kuitenkin kestänyt haastattelujen toteutusvaiheessa vasta muutaman kuukauden, joten jatkotarkastelu kehittämisryhmien toiminnasta ja toiminnan kehityksestä olisi hyvä toteuttaa muutaman vuoden kuluttua.
-
(2022)Puulajitulkinta on merkittävä yksittäisen puun tasolla tuotettavan metsävaratiedon laatuun vaikuttava tekijä. Puulajitietoa käytetään esimerkiksi metsiköiden biodiversiteetin määritykseen. Yksittäisen puun tasolla lajitiedolla on merkittävä vaikutus puun tilavuuden ja kasvun laskentaan. Väärin määritetty laji aiheuttaa virheitä metsävaratiedon simuloinneissa arvonmääritykseen ja toimenpiteiden optimaaliseen ajoitukseen. Ilmakuvauksen avulla voidaan kerätä aineistoa maastossa sijaitsevien kohteiden heijastusominaisuuksista ja käyttää saatavia piirteitä selittävinä muuttujina puulajiluokittimissa. Yhdistämällä ilmakuvausaineiston sisältämää informaatiota laserkeilauksen tuottamaan 3D-geometriaan, voidaan tuottaa pienemmän mittakaavan informaatiota ja kohdetta kuvaavia muuttujia yksittäisen puun tasolla, sekä parantaa puulajiluokituksen tarkkuutta. Tässä tutkimuksessa tarkasteltiin pitkään jatkuneen ilmakuvauksen aikana kohteesta heijastuneessa säteilyssä tapahtuneita muutoksia ilmakuvahavaintojen avulla, kun samoista kuvanottopisteistä otettujen toistojen välillä aurinkogeometria oli muuttunut korkeuskulman osalta. Tutkimusaineiston muodostavalle puujoukolle sovitettiin 3D-latvusmallit laserkeilauksen tuottaman laserpisteistön avulla. Latvusmallin pinnan avulla laskettiin 3D-pisteistö ja pisteille projisoitiin fotogrammetrian avulla ilmakuvilta vastaavat sävyarvot. Jokaiselle yksittäiselle pisteelle laskettiin myös valaisuluokka kameravektorin ja laserpisteistön leikkauksien sekä auringon atsimuuttikulmien avulla. Laskettuja muuttujia käytettiin toisen asteen diskriminanttianalyysin (QDA) avulla tehtävissä puulajiluokituksissa, sekä verrattiin muuttujien arvoja puulajien välillä Kruskal-Wallis H-testin avulla. Tuloksien perusteella voitiin todeta auringon korkeuskulmalla olevan selkeä vaikutus puulajiluokitukseen. Puulajien välillä voitiin havaita eroja heijastuvuuden muutoksessa auringon noustessa. Lasketuista sävyarvojen suhteellisista muutoksista auringon korkeuskulman suhteen puulajiparien väliset erot olivat 87 % tapauksista tilastollisesti merkitseviä 5 % merkitsevyystasolla. Käyttämällä puulajiluokittimessa korkeammalla auringon korkeuskulmalla otettuja ilmakuvia puulajin luokitus oli tarkempi kuin alemmalla korkeuskulmalla otetuilla kuvilla. Ilmakuvien sävyarvoja oli myös mahdollista korjata tunnetulla sävyarvojen muutoksella kuvatoistojen välillä, jolloin puulajiluokituksen tarkkuutta voitiin parantaa. Käytännön sovelluksissa sävyarvojen korjaaminen vaatisi useamman tunnin ajan jatkuvan ilmakuvauksen, tai kuvatun alueen puulajisuhteiden tuntemista korjauksien painottamista varten, korjausta varten tulisi myös laskea suhteelliset korjausmallit auringon korkeuskulman suhteen ja auringon atsimuuttisuunnan muutos täytyisi ottaa myös huomioon tehtävissä korjauksissa.
-
(2019)Teollisuuspuun hakkuut ovat Suomessa ennätyskorkealla ja uusien metsäteollisuuden investointien oletetaan lisäävän raakapuun kysyntää lähivuosina. Vaihtelevien sääolosuhteiden takia puunkorjuun edellytykset ovat heikosti kantavilla mailla huonot kelirikko- ja kesäaikaan aikaan. Hakkuumäärät ovatkin merkittävästi pienemmät kelirikko- ja kesäaikaan, kuin talvella. Lisäksi ilmastonmuu-tos heikentää puunkorjuun olosuhteita, sillä ilmastonmuutoksen seurauksena aika, jolloin maa on jäässä, lyhentyy. Kausivaihte-luksi kutsuttu puunkorjuuolosuhteiden vaihtelu aiheuttaa myös merkittäviä lisäkustannuksia puuhuollolle ja vaikeuttaa puunkorjuu-yritysten ympärivuotista toimintaa. Jotta puun kysynnän lisääntymiseen ja olosuhteiden heikkenemiseen pystytään vastaamaan, täytyy puunkorjuun tehokkuutta pa-rantaa. Tässä tutkimuksessa tarkastellaan ajouraoptimoinnin mahdollisuuksia puunkorjuun tehokkuuden parantamiseksi. Tavoit-teena on erityisesti ollut selvittää CGI Suomi Oy:n tekemän ajourakone-sovelluksen potentiaalia ja toimivuutta kokoojaurien suun-nittelussa. Sovelluksen on tarkoitus tuottaa kantavuuden ja kaltevuuden suhteen optimaalisia kokoojaurasuunnitelmia suunnittelun kohteena olevalle leimikolle. Sovelluksen algoritmi optimoi kokoojauran paikkaa käyttäjän määrittämien asetusten mukaisesti ja sovelluksessa käytetään lähtötietoina Maanmittauslaitoksen korkeusmallia ja Suomen Metsäkeskuksen korjuukelpoisuuskarttoja. Tutkimuksessa selvitetään myös kuinka hyväksi puunkorjuuyritysten metsäkoneen kuljettajat ja toimihenkilöt kokevat ajourakone-sovelluksen tuottamat kokoojaurasuunnitelmat. Puunkorjuun leimikkokohtainen ajourasuunnittelu on useassa tapauksessa täysin riippuvaista hakkuukoneen kuljettajasta, eikä käytössä ole objektiivisia optimointijärjestelmiä. Leimikon ajouraverkon optimoinnilla voidaan lisätä puunkorjuun tehokkuutta lisää-mällä hakkuun ja metsäkuljetuksen nopeutta. Ajouraverkon optimoinnilla voidaan myös vähentää kausivaihtelua, kun yhä useampi leimikko pystytään korjaamaan ympäri vuoden. Tutkimuksen perusteella Ajourakone-sovelluksella on mahdollista tuottaa maasto-ominaisuuksien (kantavuus ja kaltevuus) suh-teen saman kaltaisia kokoojauria kuin käytännön työssä toteutetaan. Ajourakoneen tuottamat kokoojaurat eivät kuitenkaan ole toteuttamiskelpoisia, koska suunnitelmat eivät huomioi korjuuteknisiä seikkoja, kuten leimikon muotoa ja ajouraverkoston sijoitta-mista, tarpeeksi hyvin. Ajourakone tai vastaavat ajouraverkkoa optimoivat sovellukset ovat potentiaalisia työkaluja puunkorjuun tehokkuuden parantamiseksi.
-
(2017)The wood procurement companies and the forest industry are linked in both economical and operational perspective. Therefore, the success of one is dependent on another. In Finland, the procurement volumes are to increase, so efficient performance of procurement operations is vital. In this study, the operational environment and operative practices of the chosen 12 procurement companies were studied by analyzing procurement data of three years’ period, by interviewing the entrepreneurs and by assessing their operative practices with a cost analysis model. The results point out considerable variation in the procured volume and productive machine hours. Common problems were related to timber reception at mills and difficulties in resource utilization planning due to varying amount of harvesting work. Entrepreneurs hoped for larger forest stand inventory and more systematic planning in acquisition of stands to optimize logistics and harvesting. Variation in the worksite preparation performance of the employees of the customers requires improvement and entrepreneurs have development to do in performance monitoring and attitudes towards it. Variation in tools used for monitoring and resources dedicated to it was notable. Limitations of management resources appeared in middle-size companies and hiring supervisor-level personnel is a high threshold. Unit costs for harvesting varied considerably, but in general higher productive machine hours decrease the unit cost. Decrease of the annual standstill-time and transit distances and adequate worksite volume and machinery utilization rate are key factors, that can affect the unit cost by up to several per cent. On national scale, the cost decrement can be from millions of euros to tens of millions only by small improvements Notable variation in productive machine hours and harvested volumes tells about possibilities for improvements. These can be found by developing the operational environment together with customers and by assessing own practices and attitudes openly and critically. Wood procurement companies in general have the will to improve and develop and together with the forest industry’s increasing need for timber, this provides improvement possibilities for the whole chain of wood procurement.
-
(2022)Tämä maisterintutkielma on tehty toimeksiantona Koneyrittäjien liitolle. Puunkorjuussa käytettävien koneiden polttoaineista aiheutuvat päästöt ovat melko hyvin tiedossa, mutta puunkorjuukoneiden muiden nesteiden ja aineiden käytöstä aiheutuvia päästöjä on tutkittu niukasta. Myös koneiden siirrot ja koneenkuljettajien työmatkat ovat jääneet useissa puunkorjuun päästöjä käsitelleissä tutkimuksissa tarkastelun ulkopuolelle. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, mistä puunkorjuuyritysten hiilijalanjälki muodostuu ja mikä on sen suuruus. Hiilijalanjälkilaskennan pääpaino oli puunkorjuuyritysten suorissa kasvihuonekaasupäästöissä. Tutkimus toteutettiin keräämällä neljän puunkorjuuyrityksen puunkorjuussa tarvittavien aineiden ja energian kulutustiedot ja hakkuun sekä lähikuljetuksen tuotostiedot vuodelta 2021. Aineisto käsitti yhteensä 16 hakkuukonetta, yhdeksän kuormatraktoria ja viisi kaivinkonetta. Hiilijalanjälki laskettiin konekohtaisesti hakattua ja ajettua kuutiometriä kohden. Kaivinkoneiden hiilijalanjälki laskettiin käyttötuntia kohden. Päästöt jaettiin kolmeen tasoon. Taso 1 sisältää suorat päästöt. Taso 2 sisältää ostetun energian tuotannon päästöt. Taso 3 sisältää muut epäsuorat päästöt. Tämän selvityksen pääpaino on tasojen 1 ja 2. Selvitykseen on otettu myös mukaan erikseen raportoituna puunkorjuussa olennaisia epäsuoria eli tason 3 päästöjä. Selvitys sisälsi päästöt koneiden käytöstä, koneiden siirroista, kuljettajien työmatkoista ja kiinteistöjen lämmityksestä ja kulutetun sähkön tuotannosta. Hakkuun yhteenlaskettujen tasojen 1 ja 2 päästöjen keskiarvo oli 3,35 kg CO2-ekvivalenttia hakattua kuutiometriä kohden. Lähikuljetuksen tasojen 1 ja 2 päästöjen summan keskiarvo oli 2,46 kg CO2-ekvivalenttia kuutiometriä kohden. Kaivinkoneilla samojen päästöjen keskiarvo oli 33,7 kg CO2-ekvivalenttia käyttötuntia kohden. Selvitykseen osallistuneiden yritysten päästöistä 82 % aiheutui koneiden kuluttamasta polttoöljystä, 6 % aiheutui työmatkoista, 5 % aiheutui kantourean käytöstä ja 5 % aiheutui koneiden siirroista. Muut päivittäin kuluvat nesteet aiheuttivat vain 1 % päästöistä. Muut päivittäin kuluvat nesteet sisälsivät teräketjuöljyn, voitelurasvan ja AdBluen käytöstä aiheutuvat päästöt. Kantourean osuus oli merkittävä, sillä kantoureaa käyttäneillä hakkuukoneilla 9 % päästöistä aiheutui kantourean käytöstä. Kaiken kulutetun polttoaineen osuus oli 93 % päästöistä. Polttoaineiden päästöjä voitaisiin vähentää joko käyttämällä uusiutuvia polttoaineita tai vähentämällä kulutusta. Uusiutuvien polttoaineiden jakeluvelvoitteen myötä polttoaineiden päästöt tulevat tippumaan. Polttoöljyä koskeva bio-osuuden 10 % tavoitetaso vähentäisi selvitykseen osallistuneiden yritysten päästöjä 6 %. Selvityksessä koneilla, joilla oli korkein tuntituotos, oli matalimmat päästöt tehtyä puukuutiometriä kohden. Hakkuukoneilla tuntituotokseen vaikutti merkittävästi leimikoiden järeys. Kaikkein matalimmat hakkuukoneiden kuutiometrikohtaiset päästöt olivat koneilla, jotka tekivät järeää päätehakkuuta. Korkeimmat päästöt olivat koneilla, jotka tekivät pienipuustoista harvennusta. Kantavuudeltaan pienimmät kuormatraktorit aiheuttivat suurimmat kuutiometrikohtaiset päästöt. Suurempien kuormatraktoreiden kohdalla kantavuuden yhteyttä päästöihin ei ollut havaittavissa. Kantavuudeltaan 13 000 kg ja 15 000 kg kuormatraktoreilla ei juurikaan ollut eroa kuutiometrikohtaisissa päästöissä. Suuremmat kuormatraktorit olivat kyllä parempia tuntituotokseltaan, mutta suurempien kuormatraktoreiden korkeamman polttoaineenkulutuksen vuoksi kuutiometrikohtaisissa päästöissä ei ollut eroa. Hakkuukoneilla koneiden moottoriteho vaikutti erityisesti päätehakkuupainotteisten koneiden päästöihin. Tehokkailla hakkuukoneilla oli selkeästi korkeampi tuntituotos ja alhaisemmat päästöt tehtyä kuutiometriä kohden. Korkeimmat siirtojen päästöt olivat koneilla, joilla oli pienimmät työmaat. Aineistossa työmaiden keskikoko oli 350 m3 ja siirtojen päästöt kuutiometriä kohden olivat keskimäärin 0,14 kgCO2e. Koneilla, joilla työmaiden keskikoko oli alle 200 kuutiometriä, oli siirtojen päästöt yhtä kuutiometriä kohden yli 0,2 kgCO2e. Tulosten perusteella voidaan todeta, että tuntituotoksella on suuri vaikutus puunkorjuun päästöihin. Näin ollen puunkorjuuta tehostamalla voidaan vähentää puunkorjuun päästöjä. Etenkin hakkuussa puuston koolla on suuri vaikutus tuottavuuteen ja polttoaineenkulutukseen. Pienipuustoisessa leimikossa kuluu hakattua kuutiometriä kohden enemmän polttoainetta kuin järeissä leimikoissa. Järeyden kasvun vaikutus polttoaineenkulutukseen korostuu etenkin ensiharvennuksilla. Puunkorjuun tehokkuuden kasvattamiseksi nousi selvitystä tehdessä taimikonhoidon ja ennakkoraivauksen merkitys.
-
(2023)Uneven aged forest management was allowed in the Finnish forestry law in 2014 and after that continuous cover management was added to the Finnish forest management recommendations. After the amendment, the popularity of uneven aged forest management has increased and changed the development of forest structures and silviculture. The changing climate has also effect on forest growth reactions. Because of this, previously created forest development models are not as useful as before in itself. Statistical models describing development of a stand give unbiased estimates if tree growth reactions differ from growth reactions of model fitting data. In general, it is also important to examine the goodness and functionality of the model outside of the model fitting data, to gain additional information about the reliability and suitability of the model. At the same time, reliability of decisions based on model estimates also improves. Aim of the study is to examine differences in the five-year growth estimates of the tree diameter model between two National Forest Inventory periods (NFI10-11 and NFI11-12). The aim is also to examine whether topography variables would explain residual variation of the model. In addition, the model has been tried to calibrate in a plot level with topography variables that have effects on the residual variation. The study dataset consisted of 299 permanent plots measured in the 10th, 11th, and 12th National Forest Inventories in Central Finland. Digital elevation model was acquired from open sources from National Land Survey of Finland. Statistical measures and graphical review were used in the model goodness of fit analysis. Calibration was based on linear variance component analysis where the logarithmic prediction error of the diameter growth model was estimated by topography variables. No significant differences were noticed in the model estimates between different time periods, i.e., the model worked well outside of the model fitting data in the NFI11-12 period. The model diameter growth estimates were higher than the measured diameter growths in all situations and in both periods. Bias was 13,5 % lower in the NFI11-12 period than in the NFI10-11 period, when the entire dataset was examined. No significant differences between periods were observed in the accuracy of the model estimates in different classes (species, habitat type, tree class etc.) The model estimates were the most accurate in pine dominated xeric heath forests. The bias increased when the model was used in more spruce dominated and nutritious stand. There was no unambiguous connection between topography variables and unexplained residual variation of the model. Model calibration based on topography variables reduced plot-specific bias when calibration dataset included at least one measured diameter of a tree from 20 plots and only trees belonging to the dataset were calibrated. Success of the calibration was due to the addition of terrain truth to the analysis. According to the results, the diameter growth model can be applied to all structured stands outside of the model fitting data. However, temporal, and geographical limitations of the dataset of the thesis must be considered when the model is used outside of the model fitting data. The differences between periods in the accuracies of the model estimates weren’t significant in terms of practical application of the model. No new information was obtained on the factors affecting the residual variation of the model. Some topography variables other than those used in the thesis may have an effect on the residual variation of the model. The topography variables worked well in the prediction error-based calibration of the model. Calibration can be used to get more accurate diameter growth estimates, which lead to a more reliable simulation scenario of the future development of the forest.
-
(2010)In Finland there are over 18 million hectares of forest land which is suitable for wood production. Of this amount the proportion of private forests is over 60 %. The private forests have also an important role in the Finnish forest industry. For example, in 2008, Finnish forest industry used more than 66 million cubic meters of wood, of which 62 % came from the private forests. The change in the forest ownership structure in Finland began in the 1960s and it will continue in the future as well. As a result, nowadays the average age of the Finnish forest owner has risen to 60 years, the proportion of farmer forest owners has decreased, the proportion of urban forest owners has increased and the objectives of the forest owners have changed. Among other things, these changes have raised a threat that wood supply would possibly decrease in the future. In addition, the availability of imported wood is under a threat in the near future, because Finland’s main importing country Russia is planning significant increases in wood export duties in 2011. Then it would be more challenging to replace the possibly diminishing timber supply from private forests with imported wood. These threats created a need for this study to examine the regional utilization rates of the private forests and the Finnish forest owners’ timber sales behavior and the factors influencing it. The results of the forest utilization rates showed that the forests have already been in full use in many provinces. However, depending on the timber assortment it would have been possible to increase the loggings in 4 – 9 provinces during 2004 – 2008. In that sense, if the aim is to increase the loggings in the future, then at least in principle, it would be possible. The results of the Finnish forest owners’ timber supply and the factors affecting it showed that the most significant factors were the combinations of the forest plans, the proportion of protected areas, the prices of timber assortments, the proportion of agriculture and forestry entrepreneurs and the proportion of urban forest owners. All these factors had a positive impact on wood supply except the proportion of protected areas.
-
(2011)The operation environment in the roundwood trade in Finland in the 1990’s include several changes. They are changes in the structure of non-industrial private forest (NIPF) ownership, forest taxation, in forest legislation, in price recommendation agreement, diminishing resources of forestry extension services, etc. At the same time, the roundwood demand has been rising. All these developments cause uncertainty in wood procurement organisations, and call for research to find out how to adapt into the changing environment. The objective of this study is to produce information for roundwood purchasing planning and cus-tomer satisfaction management to be used by Stora Enso Metsä Customer Service, Helsinki. For this pur-pose, data needs to be gathered about the urban NIPFs and their forest estates, behaviour related to forestry and timber-selling, customer satisfaction in their latest timber selling transaction, and their opinions about Enso’s new customer service office and its service concept. To fulfil the objective of the study, a NIPF -owner -survey (N=1064, response rate 39,7%) was con-ducted in October 1998-January 1999. The sample was made on the basis of the marketing database of Stora Enso Oyj Forest Customer Service in Helsinki. In planning the frame of reference of the empirical study, the model of service quality by Grönroos was applied. The following aspects were included in the 7-page questionnaire: demographic, sosio-economic and forest estate background, relation to the forest service supply, behaviour related to forestry, timber-selling motives and behaviour, last contact organisation and its image in forestry business, expectations and percep-tions in the latest timber-selling transactions, and behavioural intentions. The results revealed that the share of women, pensioners and academically educated people among forest owners was quite high. The majority of the forest estates of the metropolitan forest owners were situ-ated in the provinces of South Finland and East Finland. The average forest estate area was considerably smaller than in a previous study. Economic and recreational objectives were most important in the use of forests. Forest Associations were involved in half of the roundwood sales transactions of the respondents in the metropolitan area. The wood quantity of transactions was considerably higher than the average in the whole country. Bank-organised forest-related activities, taxation infos and trips to the forest were the most popular activities. Among the services, silvicultural advices were needed mostly and stub treatment least. Brochure material related to stumpage timber sales and taxation were considered most important compared to material related to delivery sales. The service expectations were at highest for women and they were less satisfied with the service than men. 2nd and 3rd generation residents of the metropolitan area thought about the new customer service concept more positively than the 1st generation residents. Internet users under 60 years thought more positively about new satellite picture-based woodlot search concept. Cross-tabulation of factor scores against background variables indicated that women with relatively low education level a greater need to sell roundwood than entrepreneurs, white-collar workers and directors, and Internet users. Suspiciousness towards timber procurement organisations was relatively strong among women and those whose forest income share of the total income was either null or over 20 %. The average customer satisfaction score was negative in all nine questions. Statistical differences be-tween different companies did not exist in the average satisfaction scores. Stora Enso’s Helsinki forest cus-tomer service could choose the ability to purchase all timber grades as its competitive advantage. Out of nine service dimension included in the questionnaire, in this particular service dimension, Enso’s Helsinki forest customer service’s score exceeded most all organisations’ average customer satisfaction score. On the basis of importance – performance matrix, advice and quidance could have been provided more to the forest owners in their latest timber–selling transaction.
-
(2013)In consequence of transpiration vast amounts of water moves from tree roots to the atmosphere via stem and leaves. Water does not only move directly from roots towards canopy. It is essential element in the maintenance of cells and fuel to solute transport in phloem. Movement of water inside the tree is caused by differences in water potential between cells and tissues. Water moves towards lower pressure potential in the xylem. Pressure is the main component of water potential in the xylem. Phloem transport is also driven by hydrostatic pressure gradient. Water moves from xylem to the phloem when the water potential is lower in the phloem than xylem. Osmotic potential is the main component of phloem water potential. Osmotic potential, practically the osmotic strength, of a cell is related to the soluble sugar and water content in the phloem. Therefore, the main components of tree water potential are pressure and the osmotic strength of a cell. Phloem is the transport pathway of sugars and other important compounds many which role is yet unknown. The dynamics of water and sugar transport is still an enigma for researchers. Understanding of water and sugar transport is vital because they appear to affect other physiological functions in trees, i.e. the function of stomata and cell growth. The research of phloem is very challenging because phloem content is easily contaminated when collected. Phloem cells have several defend reaction when disturbed. Some methods are in use in phloem research but these methods can only be used in laboratory conditions or with specific tree species. Especially few research is been carried out in situ due to its damaging effect when collecting phloem samples. Promising method to assess phloem transport is to utilize diameter measurements. Modeling of phloem transport with xylem diameter data does not disturb the function of phloem. Essential missing piece of information is quantitative data of osmotic strength in the phloem. The topic of this thesis is to examine the diurnal changes of the main components of tree water potential. Emphasis is on examining the osmotic strength of phloem and the testing of new method for studying osmotic strength of phloem. The measurements are mainly carried out with scots pine (Pinus sylvestris L.) and test evaluations are carried out with pillar black alder (Alnus glutinosa F. pyramidalis). The measurements are made with phloem pieces collected from different heights of the tree examined and with leaves from the canopy. Also the leaf water potential is measured which is related to diameter changes of the xylem. The former are compared to the osmotic strength of phloem pieces and leaves. The method used in this thesis is apparently not used in literature. The difference with methods in the literature is the freezing and thawing of phloem pieces before sampling with sentrifuge. Method brings out similar results of phloem osmotic strength found in the literature. The values might be slighlty underestimated due to the method used. According to these results the water potential of phloem are closely related to the xylem water potential with scots pine. The strongest relation with the xylem is in the phloem beneath the canopy and weakest in the phloem collected in the base of a trunk. The phloem water potential of a branch was most difficult to intepret. The osmotic strength and water content of needles were strongly related to the needle water potential. The results support the idea of a strong interaction between phloem and xylem.
-
(2023)Tauteja aiheuttavat bakteerit voivat elää pinnoilla pitkään ja aiheuttaa terveysriskin. Sisätiloihin valittavilla pintamateriaaleilla voidaan mahdollisesti vähentää pintojen kautta leviävien taudinaiheuttajien määrää. Puuaineen hygieenisistä ominaisuuksista ja niiden hyödyntämisestä on keskusteltu viime vuosikymmeninä. Puulajeja on verrattu usein muoviin ja tutkimusmenetelmien kehittyminen on auttanut ymmärtämään huokoisen puupinnan ja bakteerien vuorovaikutusta. Tässä maisterintutkielmassa tarkasteltiin kuivien puupintojen antibakteerisia ominaisuuksia sisätiloissa. Antibakteerisuutta tutkittiin vertailemalla kontaktimaljamenetelmällä pintojen bakteerikuormaa. Mukana oli puulajeja, joilla on kirjallisuudessa havaittu olevan antibakteerisia ominaisuuksia. Tutkielmassa arvioitiin, mitkä puulajit olivat sellaisia, joita voisi suosia pintamateriaaleissa niiden antibakteerisuuden vuoksi. Laatan, tammilaminaatin, vinyylikorkin, lakatun keltakoivun, lämpökäsitellyn männyn, lakatun valkotammen, valkotammen (Quercus alba L.), mustajalopähkinän (Juglans nigra L.) ja sugin (Cryptomeria japonica (Thunb. ex L.f.) D. Don) bakteerien pesäkemäärät olivat pienimmät. Pesäkemäärät erosivat näytemateriaalien välillä ja tilastollisesti merkitseviä eroja löytyi parivertailussa. Tämä maisterintutkielma on osa Luonnonvarakeskuksen WOODURBAN-hanketta. Tutkielma toteutettiin Luonnonvarakeskuksen PuuSensei-projektin yhteydessä Heurekan SuperPUU-näyttelyssä. PuuSensei-projektin tavoitteena oli kerätä aineisto ihmisten puumateriaalimieltymyksistä.
Now showing items 2363-2382 of 3388