Browsing by Title
Now showing items 145-164 of 615
-
(2021)Mental health patients face a great deal of prejudice and discrimination in their lives. One of the highly stigmatized disorders is schizophrenia, and it’s stigma can hinder patients’ lives in several ways. Self-stigmatization is a phenomenon in which patients end up internalizing the public stigma. Research has mostly been focused on stigma, but self-stigma has started to attract scientists’ attention recently as well. The aim of this literature review is to examine self-stigma and the effect it might have on the lives of people with schizophrenia. The self-stigma of patients with schizophrenia has been found out to be strong and its degree is associated with different psychosocial and clinical outcomes. Increased self-stigma is associated with lower self-esteem and self-efficacy. It has also found out to be positively correlated with social avoidance and non-adherence to treatment. The severity of schizophrenia symptoms appears to be associated with self-stigma but the results are a bit unclear if positive and negative symptoms are treated separately. Self-stigma might mediate the association between lack of insight and different negative outcomes. There is some preliminary evidence of treatment methods, and cognitive and narrative methods along with methods focusing on empowerment might prove to be effective to reduce self-stigma. Further research on the associations mentioned in this review would be necessary since the knowledge of the mechanisms behind these associations is scarce and according to these results, self-stigma may reduce patients’ quality of life. With efficient interventions, it could be possible to promote patients’ mental well-being.
-
(2022)Vaikka suuri osa ilmetutkimuksesta nojaa erilaisiin oletuksiin neutraalista ilmeestä, sen havaitsemaisesta on vain vähän tutkimusta ja neutraalin ilmeen tarkkaa määritelmää ei ole useimmiten pohdittu lainkaan. Kasvojen ilme voidaan määritellä ilmeen havaitsijan (”näyttää neutraalilta”) tai sen tuottajan (”tuntuu neutraalilta”) näkökulmasta. Tunneilmeistä poiketen neutraali ilme voidaan tämän lisäksi määritellä myös kasvojen lihasten täysin rentona tilana. Neutraaliksi tarkoitetun ilmeen tunnistaminen tunnetyhjäksi on vaikeampaa kuin tunneilmeiden, kuten vihaisuuden tai ilon tunnistaminen. Tunnelataukseltaan neutraaliksi arvioimisen sijaan se usein havaitaan hieman negatiivisena ilmeenä. Miesten ilmeeltään neutraalit kasvot havaitaan herkemmin vihaisina kuin naisten, mikä johtuu osittain kasvojen sukupuolityypillistä rakenteesta. Havaintoja onkin selitetty mm. kasvojen yksilökohtaisten piirteiden samankaltaisuudella tiettyjen tunneilmeiden kanssa niin, että ilmeeltään neutraalit kasvot herättävät rakenteensa vuoksi tiettyä tunnetta. Kasvojen ilmeen tunnistaminen oikein on helpompaa, mikäli henkilöt ovat samasta sosiokulttuurillisesta yhteisöstä. Eri sosiokulttuurisista yhteisöistä tulevien henkilöiden välillä on puolestaan korkeampi riski tulkita kasvoilta välittyvä tunneviesti väärin. Neutraalin ilmeen taustalla saatavat vaikuttaa tunneilmeiden havaitsemisesta poikkeavat kognitiiviset prosessit, mikä tekee neutraalin ilmeen havaitsemisesta herkemmän tunneviestin tulkintaan vaikuttavien tekijöiden vaikutukselle. Neutraalin ilmeen määritelmään vaikuttaa kyseessä olevan tutkimuksen tarkoitus. Emootioiden tutkimuksessa saatetaan määritellä neutraali ilme havaitsijan näkökulmasta ilmeeksi, joka ei herätä mitään tunnetta. Ilmeen havaitsijan sekä tuottajan näkökulmista määritelty neutraali ilme on kuitenkin haastava kontrolloitava. Neutraalin ilmeen määrittelyn ollessa kasvojen lihasten täysin rento tila, sitä ei oletettavasti havaita tunnelatauksettomana, mutta on helpommin kontrolloitavissa. Neutraalin ilmeen tarkka tutkimuskohtainen määrittely parantaisi sekä neutraalista ilmeestä ja sen havaitsemisesta että ilmeistä tehtävän tutkimuksen laatua kokonaisuudessaan.
-
(2020)Tavoitteet. Aiemmissa tutkimuksissa on todettu, että autististen lasten jaetun tarkkaavuuden käyttö poikkeaa tyypillisesti kehittyvistä ikätovereista. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tutkia autismin kirjoa ja jaettua tarkkaavuutta sekä jaetun tarkkaavuuden kuntoutuksen merkitystä osana kokonaisvaltaista autismin kirjon kuntoutusta. Tutkimuksessa koottiin yhteen erilaisia arviointi- ja kuntoutusmenetelmiä, joilla autististen lasten jaettua tarkkaavuutta on mahdollista tutkia ja tukea. Lisäksi tutkittiin kuntoutuksen vaikuttavuutta. Menetelmät. Tutkimuksen menetelmä oli integroiva kirjallisuuskatsaus. Haku suoritettiin helmikuussa 2020 ja hakulausekkeena käytettiin (autis*) AND (joint attention) AND (intervention* OR assessment). Artikkeleita valikoitui lopulliseen tutkimukseen kuusi. Tutkimuksia tarkasteltiin sisällönanalyysin avulla. Tulokset ja johtopäätökset. Autististen lasten jaetun tarkkaavuuden kykyjä arvioitiin havainnoimalla lapsen ja aikuisen leikkiä, lapsen silmien liikettä ja käyttämällä erilaisia standardoituja arviointimenetelmiä. Interventioiden kesto ja toteutustapa vaihtelivat, mutta kaikkien tutkimusten tulosten mukaan jaetun tarkkaavuuden taidot paranivat ja tulokset näkyivät myös seurantatutkimuksessa. Jotta jatkossa saataisiin relevanttia tietoa siitä, miten intervention pituus ja sisältö vaikuttavat jaetun tarkkaavuuden kykyihin, olisi jokaisen artikkelin tutkimusasetelma oltava samanlainen. Tutkimuksissa käytetyt arviointimenetelmät sekä interventioiden sisältö olivat hyvin vaihtelevia, joten tulokset eivät ole yleistettäviä. Jatkotutkimusta tulisi tehdä iän merkityksestä kuntoutuksen vaikuttavuuteen sekä siihen, millainen merkitys aikaisin aloitetulla kuntoutuksella on autistisen lapsen jaetun tarkkaavuuden kykyihin. Jatkossa tulisi myös tutkia, miten intervention pituus ja sisältö vaikuttavat jaetun tarkkaavuuden kykyjen kehitykseen.
-
(2024)Tavoitteet. Tässä tutkimuksessa tarkastellaan jaetun tarkkaavuuden yhteyttä kielellisten taitojen kehitykseen lapsilla, joilla on autismikirjon häiriö. Tutkimuksen tavoitteena on kartoittaa ja analysoida aiempaa tutkimustietoa jaetusta tarkkaavuudesta ja sen roolista kielellisten taitojen kehityksessä lapsilla, joilla on autismikirjon häiriö. Lisäksi pyrkimyksenä on tunnistaa miten jaetun tarkkaavuuden taidot ja niiden kehitys poikkeaa lapsilla, joilla on autismikirjon häiriö, verrattuna tyypillisesti kehittyneisiin lapsiin, sekä pohtia keinoja, joilla jaetun tarkkaavuuden taitoja voitaisiin kehittää kielellisten taitojen tukemiseksi lapsilla, joilla on autismikirjon häiriö. Tutkimustuloksia voidaan hyödyntää lisäämään ymmärrystä autismikirjon häiriöön liittyvissä kielellisissä haasteissa. Menetelmät. Tutkielman menetelmänä käytettiin integroivaa kirjallisuuskatsausta. Haku tehtiin joulukuussa 2023 Ovid Medline ja PubMed -tietokannoista, erilaisia hakutoimintoja hyödyntäen. Ovid Medlinen lopulliseksi hakulausekkeeksi muodostui “joint adj2 attention AND language adj2 (development OR skills) AND autism AND children” ja PubMedin hakulausekkeena puolestaan toimi ”joint attention AND language development AND autism AND child*”. Hakutulokset käytiin systemaattisesti läpi ja niitä karsittiin valintakriteereiden mukaisesti, kunnes jäljellä oli viisi vuosien 2014–2023 aikana julkaistua pitkittäistutkimusta, jotka käsittelivät tutkimuksen aihetta hiukan erilaisista lähtökohdista. Artikkeleiden keskeisimmät sisällöt taulukoitiin aineiston analysointia ja tulosten yhteenvetoa selkeyttääkseen. Tulokset ja johtopäätökset. Lapsilla, joilla on autismikirjon häiriö, oli tyypillisesti kehittyneitä ikätovereitaan heikommat jaetun tarkkaavuuden taidot ja nämä taidot olivat myös yhteydessä kielellisten taitojen kehitykseen. Tutkimuksessa havaittiin, että varhaisen intervention avulla jaetun tarkkaavuuden taitoja voitiin kuntouttaa tehokkaasti, minkä seurauksena myös lasten kielelliset taidot kehittyivät. Jatkotutkimusta aiheesta tarvitaan erityisesti kulttuurien vaikutuksen selvittämiseksi.
-
(2019)Publication bias is one of the central threats to the validity of scientific research. In research of mindfulness-based interventions publication bias has been examined mostly in meta-analyses with statistical methods that have several limitations. This study examined how meta-analyses and systematic reviews that have examined publication bias have succeeded in their assessments. A rough estimate of publication bias and suggestions for further meta-analyses were made based on the examination. The study was conducted in the form of a literature review. It was found that there are significant limitations in examinations of publication bias, the most central of which being limited sample sizes, strong heterogeneity of studies and suboptimal method choices in meta-analyses and systematic reviews. The conclusions about publication bias also seemed overly optimistic in some cases. These limitations made it difficult to estimate the magnitude of publication bias. Regardless of that, there was evidence for the existence of publication bias, although in general it did not seem to lower the effect sizes of mindfulness-based interventions to zero. In future, publication bias should be assessed with methods less sensitive to the issues raised in this study. In addition, there is a need for pre-registered, good-quality replication studies of mindfulness-based interventions.
-
(2019)The idea that fandom is connected to maladaptive development or cognitive deficits seems to underlie psychological studies on celebrity adoration. These studies often describe fandom as celebrity worship and offer hypotheses that seem to be at least in part based on stereotypes. I review the psychological study of fandom that is based on the idea of three types of celebrity adoration between which the adoration ranges from what is perceived as harmless to such that can be described as pathological. I review results that both support and contradict the suggested model and finally, ask if celebrity adoration should be perceived as a personality based coping mechanism rather than a maladaptive state. Celebrity adoration would seem to entail both a cognitive component and lower psychological well-being. In addition, both personality and personality based coping mechanisms are associated with celebrity adoration. I suggest that one explanation to celebrity adoration could be found from personality and psychological well-being. In this context celebrity adoration could be understood as a personality based coping mechanism that is facilitated by stress-related cognitive deficits.
-
(2020)Aims. Previously psychopathy has been regarded as a homogenous and categorical personality disorder that cannot be treated. However, recent findings have suggested that psychopathy may be both a heterogenous and dimensional phenomenon. Several studies have found at least two subtypes, out of which primary and secondary psychopathy are the most prevalent. These two subtypes seem to manifest on their own, partly overlapping dimensions. The aim of this review was to evaluate the reliability of the evidence on heterogeneity of psychopathy and the model of two different subtypes, the core traits of psychopathy, and the differences in traits and etiology between the subtypes. Methods. The review is based on literature found from the Google Scholar database by searching for the term ”psychopathy” in connection with the words ”subtypes”, ”primary”, ” secondary”, ”heterogeneity”, ”variants” and ”treatment”. Conclusions. The evidence on the heterogeneity of psychopathy and the model of two different subtypes is strong. The reviewed studies suggest that callousness and lack of empathy are the core traits of psychopathy. Additional core traits of the primary subtype were low negative affect, high positive affect, few internalizing symptoms, higher control and high trait boldness and fearlessness. The distinctive traits of the secondary subtype were high negative affect, low positive affect, high impulsivity, lack of self-control, high internalizing symptoms and neuroticism. As both subtypes seem to have very distinct traits, the treatability of psychopathy may depend on the subtype which should be taken into consideration when developing and researching treatment methods. Research on psychopathy has mostly been conducted on samples of Western white men and therefore it is uncertain if psychopathy manifests in a similar way in different populations. Hence psychopathy and its subtypes require more research on differing populations.
-
(2019)Tavoitteet. Tämän tutkimuksen tarkoitus on selvittää aiemman tutkimuskirjallisuuden avulla, miten monikielisten kielihäiriöisten lasten leksikaalisia taitoja on tutkittu, ja eroavatko heidän leksikaaliset taitonsa eri kielten välillä. Menetelmät. Tutkimuksen menetelmänä käytettiin integroivaa kirjallisuuskatsausta. Tutkimusaineisto haettiin hakulausekkeella Ovid Medline -, PubMed- ja Web of Science -tietokannoista. Lopulliseen aineistoon valittiin kuusi artikkelia, joiden tulokset raportoitiin tutkimuskysymyksittäin sisällönanalyysin avulla. Tulokset ja johtopäätökset. Kaikki aineistohaussa löydetyt artikkelit käsittelivät kaksikielisiä lapsia. Tulosten perusteella kaksikielisten lasten molempien kielten sanastoja tutkittiin eri osa-alueilla ja monin eri menetelmin. Tutkimuskohteena olivat ymmärtävä ja tuottava sanasto, semanttiset taidot, sanaston monipuolisuus, sanavalinnat, nopea sarjallinen nimeäminen ja epäsanojen toisto. Tyypillisesti kehittyneisiin lapsiin verrattuna kielihäiriöiset lapset joko suoriutuivat sanastollisista tehtävistä molemmilla kielillään heikommin, tai ryhmien välillä ei havaittu tilastollisesti merkitsevää eroa. Vertailtaessa kieliä keskenään kahden kielen taidot erosivat toisistaan. Kielten väliset yhteydet vaihtelivat tutkimuksittain. Osassa tutkimuksista kahden kielen taidot olivat laajasti yhteydessä osatehtävittäin, kun taas osassa yhteys havaittiin syvemmällä kielen prosessointitaitojen tasolla. Lisäksi leksikaaliset taidot olivat vaihtelevasti yhteydessä ikään ja kielen nykyisen käytön määrään. Tutkimusten perusteella näyttää siltä, että kielet voivat tukea toisiaan myös kehityksellisessä kielihäiriössä, ja toista kieltä tukemalla voidaan edistää myös toista kieltä.
-
(2020)Tavoitteet. Kaksikielisyys on globaalisti yleisempää kuin yksikielisyys. Kaksikielisyydelle on monia määritelmiä ja syitä, ja kaksikielisten lasten kielenkehitys onkin hyvin yksilöllistä. Lukemisen vaikeus taas viittaa tilanteeseen, jossa lapsi ei opi lukemaan sujuvasti ja virheettö-mästi opetuksesta huolimatta. Kaksikielisten lasten lukemisen vaikeuksien varhainen tunnistaminen voi olla haastavampaa kuin yksikielisten lasten, koska lukemisen vaikeuksien voidaan ajatella johtuvan vain puutteellisesta kielialtistuksesta. Kaksikielisyys lisääntyy myös Suomessa, joten myös puheterapeuttien on tärkeää tuntea kaksikielistä kehitystä. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, miten kaksikielisten lasten lukemisen vaikeudet ilmenevät ja miten näitä vaikeuksia tunnistetaan. Menetelmät. Tämän tutkimuksen menetelmänä oli integroiva kirjallisuuskatsaus. Hakusanoina olivat bilingual, multilingual, dyslexia, reading disability, specific learning disability, perform, screening, diagnosis ja assessment. Osa hakusanoista katkaistiin. Hakulauseke oli ((bilingual OR multilingual) AND (dyslexi* OR ”reading disability” OR ” specific learning disability”) AND perform* AND (screening OR diagnos* OR assess*)). Haku suoritettiin Ovid Medline- ja Scopus-tietokannoissa. Lopullinen aineisto sisälsi kuusi vertaisarvioitua artikkelia vuosilta 2013–2019. Aineisto analysoitiin soveltuvin sisällönanalyysin keinoin. Tulokset ja johtopäätökset. Tässä kirjallisuuskatsauksessa kuvattiin kaksikielisten lasten lukemisen vaikeuksia sekä niiden tunnistamista. Lukemisen vaikeuksien tunnistamiseen etsittiin uusia keinoja. Kaksikielisten lukemisen vaikeudet näyttäytyvät hyvin samanlaisina kuin yksikielisten verrokkien. Kaksikieliset lapset, joilla on lukemisen vaikeus, ovat kuitenkin vaarassa jäädä ikätovereistaan jälkeen lukemisen taidoissa. Epäsanantoistotehtävä voisi toimia uutena työkaluna kaksikielisten lasten lukemisen vaikeuksien tunnistamisessa. Lukeminen on kuitenkin hyvin kielisidonnaista, joten tutkimusta tarvitaan myös suomen kielen oppijoista.
-
(2023)Tavoitteet. Lukutaito on hyvin olennainen taito täysipainoiselle osallistumiselle yhä enemmän teknologiaan perustuvassa yhteiskunnassa. Kaksi- ja monikielisyys on maailmalla yksikielisyyttä tyypillisempää ja kaksikielisten määrä Suomessa on kasvanut paljon viime vuosikymmeninä. Kaksikielistä kielenkehitystä on tutkittu paljon ja aiemmat tutkimukset ovat osoittaneet eroja kaksikielisessä kielenkehityksessä verrattuna yksikielisiin. Tämän tutkielman tarkoituksena on tarkastella esikoulu- ja kouluikäisten kaksikielisten lasten lukutaitoa kokonaisvaltaisesti. Lisäksi tutkitaan lukutaidon taustalla olevia kielellisiä ja kognitiivisia taitoja sekä lukemiseen yhteydessä olevia taustamuuttujia. Menetelmät. Tutkielman menetelmänä käytettiin integroivaa kirjallisuuskatsausta. Tiedonhaku tehtiin Scopus- ja Ovid Medline-tietokannoista helmikuussa 2023. Hakulausekkeena oli (exp Multiligualism/ or bilingual*.mp.) AND (“reading skill*” OR “literacy skill*” AND child*.mp). Lopulliseen tutkimusaineistoon valikoitui tarkastelun jälkeen neljä artikkelia ja lisäksi kaksi artikkelia valittiin mukaan käsinpoimintana. Artikkelit oli julkaistu vuosina 2015–2022. Aineistoa analysoitaessa tutkimuskysymysten kannalta oleellista tietoa kerättiin taulukoihin. Tulokset ja johtopäätökset. Kaksikielisten lasten tekninen lukutaito ja luetun ymmärtäminen näyttäytyivät hieman heikompina yksikielisiin verrattuna. Myös lukutaidon taustalla olevat kielelliset taidot, kuten sanavarasto, syntaktiset ja morfologiset taidot näyttäytyivät hieman yksikielisiä heikompina. Lukutaidon taustalla olevien taitojen yhteys lukutaitoon vaihteli eri kieliparien kohdalla. Kaksikielisten lasten lukutaitoa tutkittiin yhdellä tai molemmilla lapsen omaksumista kielistä, ja lukutaitoa ja sen taustalla olevia taitoja mitattiin yksikielisille standardoiduilla testeillä ja kokeellisilla menetelmillä. Kaksikielisten lasten lukutaidon arvioinnissa ei ole käytössä standardoituja menetelmiä, mikä tulee ottaa huomioon tuloksia tulkitessa, ja arvioinnissa saatetaan hyödyntää esimerkiksi dynaamista arviointia. Tämän vuoksi kaksikielisten lasten lukutaidon tutkimus myös suomen kielellä olisi tärkeää, jotta osataan tunnistaa poikkeavuudet normaalista kehityksestä ja tukea oikeita taitoja
-
(2018)The role of parental language choice and code-switching in early bilingual lexical development
-
(2017)Aims This descriptive review presents the current knowledge of bilingual language impaired children’s narrative skills and evaluates potential clinical applications of narrative assessment in this context. There is a growing body of research about the effects of language impairment on the narrative skills and narrative tasks are used to variable degree in the assessment of language impairment. However, the specific effects in bilingual context have only been studied very recently. The answers to research questions 1. and 2. are based on critical examination of the articles and the answer to the third question is deduced from the answers to the former two. 1. What are the effects of bilingualism on the narratives of language impaired children? 2. How does language impairment manifest in the narratives of bilingual children? 3. Is the assessment of narrative skills applicable to diagnosing language impairment in bilingual children? Methods My material consisted of seven research articles derived from the databases EBSCO academic search complete, ProQuest medline and Pubmed in december 2016 with the search query (”language impairment” OR SLI) AND child* AND bilingual* AND (narrative* OR story*). The studies were control trials focusing on narrative microstructure and macrostructure. I compared the methods and results of the studies, evaluated possible causes for different outcomes, and made conclusions about the applicability of the results. Results and conclusions 1. Bilingualism had no effect on macrostructure, but impaired microstructure to some degree. 2. Language impairment had a detrimental effect on both microstructure and macrostructure, impairing particularly the use of mental state terms. 3. Macrostructure and especially the use of mental terms are promising methods in the assessment of language impairment in bilingual children.
-
(2023)Tavoitteet. Episodinen muisti viittaa aikaisempien tapahtumien ja kokemusten muistiin. Kaksikielisillä ihmisillä nämä muistot voivat liittyä erilaisiin kieliympäristöihin. Tässä katsauksessa tarkastelen kielisidonnaista muistia, eli mieleen palautuksessa käytetyn kielen vaikutusta siihen, miten helposti eri kielillä taltioituneet muistot palautuvat mieleen. Tämän lisäksi pohdin mitä nämä tutkimustulokset kertovat muistin ja kielen välisestä suhteesta, keskittyen erityisesti teorioihin eri kielten kognitiivisten representaatioiden yhteneväisyydestä. Menetelmät. Tutkimuskirjallisuus haettiin käyttäen Google Scholar, Pudmed sekä Helka- tietokantoja, hakusanoilla bilingual*AND episodic* AND memory*, language-dependent* AND episodic* AND memory*, language-independent* AND episodic* AND memory*, bilingual* AND episodic* AND memory*, language-dependent* AND recall*. Katsaukseen valikoitiin 2000-luvun alun jälkeen julkaistuja englanninkielisiä vertaisarvioituja tutkimuksia. Tulokset ja johtopäätökset. Tutkimustulokset osoittavat, että muistihaussa käytetty kieli tukee saman kielisten muistojen mieleen palautusta, puoltaen näin kielisidonnaisen muistin ilmiötä kaksikielisillä ihmisillä episodisen muistin kontekstissa. Ilmiön voimakkuuteen havaittiin kuitenkin vaikuttavan toisen kielen taitotaso sekä muistihaussa hyödynnettyjen vihjesanojen abstraktius ja kulttuurikohtaisuus. Katsauksessa löydettiin myös näyttöä sille, että kaksikieliset voivat oppia kiertämään kielisidonnaisen muistin ilmiötä hyödyntämällä molempien kieltensä resursseja muistihaun tukena. Kokonaisuudessaan tulokset viittaavat siihen, että kielten kognitiivisten representaatioiden verkosto ei ole täysin yhtenevä, sillä episodisten muistojen kaltainen informaatio eroaa tavoitettavuudessaan eri kielten välillä.
-
(2020)Tavoitteet. Tämän tutkielman tavoite oli selvittää, millaista kaksosten kielellisen morfologian oppiminen on: poikkeaako se yksin syntyneiden lasten morfologian oppimisesta. Sen lisäksi haluttiin selvittää, poikkeaako mono- ja ditsygoottisten kaksosten morfologian oppiminen toisistaan. Aikaisemman tutkimuksen perusteella tiedetään, että kaksosten kielellinen kehitys on keskimäärin hitaampaa kuin yksin syntyneillä lapsilla. Menetelmät. Tutkimus oli tarkoitus toteuttaa lääketieteellisiin tietokantoihin suuntautuvan tietokantahaun avulla. Hakusanana ”morfologia” oli ongelmallinen, sillä suurin osa artikkeleista käsitteli anatomista morfologiaa. Aineistoksi muodostui yksi tietokantahaun avulla löytynyt artikkeli sekä kaksi muuta, jotka otettiin mukaan manuaalisena poimintana. Tulokset ja johtopäätökset. Ensimmäiseen tutkimuskysymykseen kaksosten ja yksisyntyneiden lasten morfologian oppimisesta vastausta ei aineistosta saatu liian pienen otoksen takia. Toiseen tutkimuskysymykseen, mono- ja ditsygoottisten kaksosten morfologian oppimisen eroista, saatiin selville, että monotsygoottiset kaksoset omaksuvat morfologisia taitoja samantahtisemmin kuin ditsygoottiset kaksoset. Kyse on kuitenkin monotsygoottisten kaksosten samankaltaisemmasta ympäristöstä kuin ditsygoottisilla kaksosilla. Mikäli kyse on ympäristötekijöistä, tällä voisi olla puheterapian kannalta rohkaiseva merkitys: muokkaamalla ympäristöä kuntouksen avulla lapsen mahdollisuudet oppia morfologisia taitoja kasvavat.
-
(2018)Tiivistelmä Tavoitteet. Kaksosten kielen kehitystä on tutkittu melko vähän, mutta olemassa oleva tutkimusnäyttö osoittaa, että kaksosten kielen kehitys viivästyy ryhmätasolla. Tämän tutkimuksen tarkoituksena on koota yhteen tutkimustietoa kaksosten kielen kehityksestä sekä mahdollisten interventioiden tarpeellisuudesta. Tutkimuksen tavoitteena oli tarkastella, miten kaksosten sanaston kehitys eroaa yksin syntyneiden lasten sanaston kehityksestä, ja mikä näitä eroja aiheuttaa. Menetelmät. Tutkimusmenetelmänä oli integroiva kirjallisuuskatsaus. Tutkimusaineisto kerättiin hakusanoilla twins, language development ja vocabulary. Aineistohaut suoritettiin elektronisista tieteellisistä tietokannoista hakulausekeella ((twins) AND language development) AND vocabulary. Lopulliseen aineistoon valikoitui neljä kaksosten sanaston kehitystä käsittelevää kohorttitutkimusta, joita analysoitiin taulukoimalla ja vertailemalla. Tulokset ja johtopäätökset. Tulokset osoittivat, että kaksosten sanasto kehittyi viiveisesti ja viive koski sekä ymmärtävää että tuottavaa sanastoa. Viive näytti säilyvän yli kolmevuotiaaksi ja ilmeni pojilla useammin kuin tytöillä. Tulokset ovat samansuuntaisia aiemman tutkimusnäytön kanssa ja vahvistavat näkemystä kaksosten kielen kehityksen viiveestä. Erityisesti miessukupuoli on voimakas riskitekijä kielen kehitykselle. Tulokset viittaavat siihen, että kaksosten kielen kehityksen varhainen tukeminen voi olla tarpeen etenkin ympäristöön kohdistuvien tukitoimien kautta.
-
(2023)Tavoitteet. Psykedeelejä tutkitaan mielenterveysongelmien hoidossa. Niiden tyypillisesti useita tunteja kestävä vaikutusaika edellyttää annostelupäivänä pitkää terapeuttista seurantaa. Toisaalta on viitteitä, että kokemuksen voimakkuus liittyy pitkäaikaisiin paranemistuloksiin. Psykedeeli 5-MeO-DMT:n akuutti vaikutus on hyvin lyhytaikainen, mutta siihen liitetään erityisen voimakkaita ja uudistavia kokemuksia. Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, soveltuisiko 5-MeO-DMT mielenterveysongelmien hoitoon, ja mitkä tekijät liittyvät pitkäaikaisiin tuloksiin. Menetelmät. Tehtiin 31.5.2023 kirjallisuushaku keskeisistä lääketieteen ja psykologian tietokannoista hakusanoilla ”5-MeO-DMT” ja ”5-methoxy-N,N- dimethyltryptamine”. Rajattiin ulos muilla kuin ihmisillä tehdyt kokeelliset tutkimukset, synteesiin ja tunnistukseen liittyvät tutkimukset, pelkät patenttihakemukset sekä katsaukset, joissa 5-MeO-DMT ei ollut keskeisessä roolissa, tai jos tutkimus ei ollut mielenterveysvaikutusten kannalta kiinnostava. Tulokset ja johtopäätökset. Katsaukseen hyväksyttiin 16 vertaisarvioitua artikkelia ja kaksi tiivistelmää. Kontrolloituja kliinisiä tutkimuksia ei ole vielä julkaistu vertaisarvioidusti lehdissä. Terveillä vapaaehtoisilla tehty kontrolloitu tutkimus, naturalistiset sekä kyselytutkimukset täydentävät kuvaa. On olemassa alustavaa näyttöä hoitoresistentin masennuksen merkittävästä lievittymisestä muutamassa tunnissa kontrolloidussa kliinisessä kokeessa, tulosten säilyessä ainakin viikon ajan. On raportoitu hyötyjä mm. ahdistuneisuudesta, traumaattisesta stressihäiriöstä, pakko-oireisesta häiriöstä ja päihdehäiriöistä kärsiville. Mielenterveyden parantuminen pitkäaikaisesti vain yksittäisten annostelukertojen jälkeen saattaa olla mahdollista. Pitkäaikaisiin tuloksiin liitetään tietoisuustaitoharjoitusten käyttöä sekä rakenteisia annostelutilanteita, seremoniallisia tekniikoita ja mystistä kokemusta. Synteettistä 5-MeO-DMT:tä käytettäessä ei ole raportoitu vakavia haittatapahtumia laboratorio-olosuhteissa, mutta sääntelemättömissä olosuhteissa hengitettyyn konnanmyrkkyyn on liittynyt kuolemantapauksia. Kuten muissakin psykedeelihoidoissa, merkitystä vaikuttaa olevan potilaan mielentilalla ja ympäristöllä. 5-MeO-DMT:n erityisenä etuna on tajunnan muuntumisen lyhyt kesto, mikä mahdollistaa yksilöllisen annostelun ja muihin psykedeelihoitoihin verrattuna lyhyet annosteluistunnot.
-
(2020)Purpose. In today’s society we have a lot of pressure on us and have fast-paced lifestyles. In this hectic goal-oriented life, handicrafts, representing slow living, have gained popularity and attained media attention. However, handicrafts are not acknowledged in scientific fields as well as music and visual arts. The purpose of this thesis is to investigate the relationship between handicrafts and well-being, as well as how handicrafts have been implemented in rehabilitation or therapy of clinical groups comprising different mental health disorders and progressive memory disorders. Methods. The data for this thesis were collected from Google Scholar, Scopus and PubMed. The following keywords were used: knitting, handicrafts, handcrafts, well-being, wellbeing, psycholog*, therapy, stress and anxiety. The Finnish keywords käsityö, psyykkinen hyvinvointi and terapia were also used. Results and conclusions. Since most of the studies in the field are descriptive, we cannot talk about causality but only correlation. Nevertheless, it has been concluded that the handcrafters report handicrafts having many positive effects on their well-being. In addition to the direct mental health benefits, handicrafts seem to have indirect effects on well-being through different kind of cognitive and social phenomena. When it comes to different clinical samples, positive correlation between handicrafts and well-being has also been detected. These results support the hypothesis that handicrafts may have therapeutic effects. Based on the studies conducted so far, it seems justified to use handicrafts in therapy or as a part of therapy or self-care. However, more experimental studies are needed to be able to tell how we can use handicrafts more effectively and for whom it is most suitable.
-
(2023)Tavoitteet. Tutkimuksen tavoitteena oli kerätä yhteen uutta tutkimustietoa autismikirjossa ilmenevien kasvojen tunnistuksen ja prosessoinnin poikkeavuuksista. Katsaus keskittyy pääosin kasvojen identiteetin tunnistamiseen liittyviin poikkeavuuksiin autismissa. Katsauksessa vertaillaan eri osa-alueilla tehdyistä tutkimuksista saatuja tuloksia toisiinsa ja tuodaan esille mahdollisia selittäviä tekijöitä. Katsauksessa käsitellään myös tutkimustiedon hyödyntämistä kliinisissä sovellutuksissa. Menetelmät. Tiedonhaku on toteutettu PubMed-, Google Scholar- ja Ovid-tietokantoja hyödyntäen. Käytetyt hakusanat olivat ”autism”, ”face recognition”, ”visual processing”, ”face processing” ja ”Fusiform Face Area (FFA)”. Hakutuloksista valittiin vain määriteltyyn aiheeseen sopivat julkaisut, joten kyseessä ei ole systemaattinen katsaus. Tulokset ja johtopäätökset. Kasvojentunnistuksen poikkeavuuksiin vaikuttavat tekijät autismikirjossa ovat vielä pitkälti tunnistamattomia ja niiden taustamekanismit ovat FFA-alueen havaittua systemaattista aliaktiivisuutta lukuunottamatta yksilöllisesti vaihtelevia. Aliaktiivisuus ilmeni pääasiassa vieraita ihmiskasvoja katsellessa ja se oli merkittävää neurotyypillisiin koehenkilöihin verrattuna. Osassa tutkimuksista havaittiin, että sosiaalisten taitojen taso, ikä ja kuvissa näytettyjen henkilöiden suhde koehenkilöön korreloivat jossain määrin tunnistettujen kasvojen määrän kanssa. Kasvojentunnistukseen liittyvä tutkimustieto on vielä monin paikoin puutteellista, vaikka aiheesta löytyy runsaasti niin ajankohtaista kuin vuosikymmenten takaistakin tutkimustietoa. Esimerkiksi neuraalisten korrelaattien paikantaminen sekä mahdollisten kehityksellisten tekijöiden määrittely on haastavaa autismikirjon heterogeenisyyden vuoksi. Kasvojentunnistuksen häiriöistä saatavaa tutkimustietoa voidaan hyödyntää tulevaisuudessa kliinisissä interventioissa ja autismikirjolla olevien ihmisten kuntoutuksen yksilöllistämisessä. Kiinnostavia vaihtoehtoisia näkökulmia tuleville tutkimuksille ovat löydösten soveltaminen traumaattisten FFA-alueeseen kohdistuneiden vammojen tutkimuksessa.
-
(2023)Tavoitteet: Autismikirjon häiriö (eng. autism spectrum disorder, ASD) on keskushermoston kehityksellinen häiriö, joka vaikuttaa lapsiin ja nuoriin maailmanlaajuisesti. Sen mahdolliset negatiiviset vaikutukset usein ulottuvat niin kirjolla oleviin kuin myös heidän läheisiinsä. Tuntoaistipoikkeavuudet nähdään yhtenä häiriötä kuvailevana diagnostisena piirteenä, mutta niiden aivoperusta tunnetaan huonosti. Myöskään häiriön tunnistamista tai hoitoa edesauttavia biologisia markkereita eli biomarkkereita ei olla vielä onnistuttu tunnistamaan. Tämän katsauksen tavoitteena oli tarkastella, onko ASD:ssä tunnistettavissa aivojen toimintaan liittyviä biomarkkereita, joita voitaisiin mahdollisesti hyödyntää kliinisessä työssä ASD:n tunnistamisen tai hoidon apuna. Menetelmät: Tutkimuskirjallisuus haettiin Google Scholar ja PubMed-tietokantoja hyödyntäen yhdistelemällä hakusanoja “autism spectrum disorder”, ”neurobiomarker”, ”biomarker”, ”tactile processing”, ”neurobiology”, ”tactile sensitivity”, ”sensory”, ja ”senses”. Lisäksi lähdeartikkelien lähdeluetteloita hyödynnettiin kirjallisuuden löytämiseksi. Katsaukseen sisällytettiin kymmenen vuoden 2015 jälkeen julkaistua tutkimusta, jotka hyödynsivät ihmis- ja eläinotoksia. Tulokset ja johtopäätökset: Katsauksen perusteella ASD:ssä esiintyy verrokkeihin verrattuna toiminnallisia poikkeavuuksia tuntoaivokuorella sekä tuntoaistipoikkeavuuksiin liittyvää liiallista hermosolujen välistä konnektiivisuutta ja epätavallista välittäjäainetoimintaa. Tuntoaivokuoren toiminnallisista poikkeavuuksista oli ristiriitaa, sillä joissain tutkimuksissa ryhmien välillä oli eroja varhaisen vaiheen herätevasteissa, joissakin myöhemmän vaiheen. Lisäksi vain verrokkiryhmäläiset edustivat sosiaalisen kosketuksen havainnointia kehollisesti tuntoaivokuorellaan (eng. embodied somatosensory resonance), ja ASD-osallistujat edustivat sitä lähinnä korkeamman asteen visuaalisilla ja kognitiivisesti orientoituneilla aivoalueilla. Lisäksi ASD:ssä esiintyi hermosolujen välistä liiallista toiminnallista konnektiivisuutta sekä aivojen eksitaation ja inhibition epätasapainoa. Myös serotoniinin kuljetuksen toiminta oli ASD:ssä lisääntynyttä. Kuitenkaan yhtäkään kiistattoman selvää neurobiomarkkeria ei vieläkään ole löydetty. Lisätutkimusta ASD:n neurobiomarkkereista tarvitaan ja tulevaisuuden tutkimuksen tulisi tarkastella jo mainittujen mahdollisten neurobiomarkkerien hyödyllisyyttä kliinisessä työssä.
-
(2023)Tavoitteet. Katsekontaktilla on merkittävä rooli vuorovaikutuksessa. Katseella kommunikoidaan sanat-tomasti ja sillä saadaan tietoa sosiaalisesta ympäristöstä. Katsekontaktilla on osansa myös kielen kehityksessä. Autismikirjolle on tyypillistä katsekontaktin vähäisyys. Katsekontaktin poikkeavuus näkyy sen kestossa ja ilmenemistiheydessä. Katsekontaktia voidaan kuntout-taa eri menetelmin. Menetelmät ovat osoittautuneet toimiviksi katsekontaktin ilmenemisen li-säämiselle. Tutkielman tarkoitus on esitellä katsekontaktin kuntoukselle ominaisia piirteitä ja esitellä kuntoutuksen vaikutuksia katsekontaktiin. Menetelmät. Tutkielmassa hyödynnettiin integroivaa kirjallisuuskatsausta. Aineisto kerättiin kahdesta ha-kukoneesta: Scopus:ista ja OvidMedline:sta. Käytetty hakulauseke oli (autism* OR autism spectrum disorder* AND eye contact* AND therap* OR intervention). Haku rajattiin koske-maan julkaisuja vuosilta 2019–2022. Aineistoon valikoitui viisi interventioartikkelia, joista kus-takin löytyi kuvausta käytetystä kuntoutusmenetelmästä ja sen tuloksista. Tulokset ja johtopäätökset. Aineiston perusteella katsekontaktin kuntoutukseen käytetään menetelmästä riippumatta katsekontaktin mallinnusta, houkuttelua katsekontaktiin ja palautteen antamista. Osassa aineiston interventioissa hyödynnettiin lisäksi teknologiaa ja vanhempien ohjeistusta. Katsekontaktin kuntoutuksella pystytään lisäämään sen ilmenemistä ja kestoa. Nämä muutokset muokkaavat katsekontaktia kohti tyypillistä. Katsekontaktia voidaan kuntouttaa eri ikäisillä lapsilla.
Now showing items 145-164 of 615