Browsing by Title
Now showing items 212-231 of 615
-
(2023)Tavoitteet: Traumaattisen kokemuksen jälkeen puhkeava traumaperäinen stressihäiriö (PTSD) on mielenterveyden häiriö, johon liittyy voimakkaita ja realistisia painajaisia, joiden aikana henkilö kokee traumatapahtuman uudelleen. Koska painajaiset vaikuttavat haitallisesti elämänlaatuun, on tärkeää löytää tapoja hoitaa niitä. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli tutkia, miten kolinergisten ratojen aktivaatio vaikuttaa yleisesti PTSD-oireisiin sekä uneen, ja miten tätä tietoa voisi hyödyntää PTSD:hen liittyvien hoitoresistenttien painajaisten lievittämisessä. Menetelmät: Kirjallisuuskatsauksessa etsittiin tutkimuksia, jotka koskivat kolinergisiä ratoja yhteydessä PTSD:hen ja/tai painajaisiin. Artikkelit haettiin EBSCO- ja Google Scholar -tietokannoista hakusanoilla "post-traumatic stress disorder", "PTSD", "cholinergic pathways", "cholinergic transmission", "cholinergic activation", "anticholinergic", "acetylcholine", "nightmares", "sleep". Yhteenveto ja johtopäätökset: Tämän katsauksen perusteella kolinerginen aktivaatio vaikuttaa olevan tärkeässä roolissa PTSD:n patogeneesissä ja ylläpitämisessä. Asetyylikoliini vaikuttaa juuri niihin aivoalueisiin ja kognitiivisiin toimintoihin, jotka ovat keskeisiä häiriölle, kuten hippokampukseen, amygdalaan, oppimiseen, muistiin ja virittyneisyyteen. Koska neurofarmakologisten prosessien ymmärtäminen on monimutkaista, on kirjallisuudessa ristiriitaisia tuloksia, eikä kolinergisten aineiden vaikutusmekanismista ole selkeää konsensusta. Tästä huolimatta ovat löydökset johtaneet uusien hoitomuotojen kehittämiseen, kuten antikolinergisen lääkkeen bentsheksolin käyttöön painajaisten lievittämisessä. Tämä tutkimusalue on edelleen uusi, ja lisätutkimuksia tarvitaan, jotta saataisiin tarkempia vastauksia taustalla olevista neurofarmakologisista ja -kognitiivisista toiminnoista sekä lääkkeen vaikutuksista ja turvallisuudesta.
-
(2017)Vuorovaikutteisen kirjojen lukemisen tiedetään lisäävän lasten kielellisiä taitoja. Jaetulla vuorovaikutteisella lukemisella on vahva tutkimusperusta tyypillisesti kehittyneiden, riskiryhmässä olevien sekä erityistä tukea tarvitsevien lasten kielellisenä interventiona. Vähemmän on kuitenkin tietoa jaetun lukemisen käytöstä erityisen paljon tukea tarvitsevien lasten kanssa ja erittäin vähän niiden lasten kanssa, joilla on autismin kirjon häiriö. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli koota tutkimustietoa jaetun lukemisen menetelmistä kommunikoinnin kuntoutuksessa lapsilla, joilla on autismin kirjon häiriö. Tutkimuksessa selvitetään, miten jaetun lukemisen menetelmiä käytetään niiden lasten kanssa, joilla on autismin kirjon häiriö ja millainen vaikutus jaetun lukemisen menetelmien käytöllä on kommunikoinnin taitoihin lapsilla, joilla on autismin kirjon häiriö. Tutkimuksen menetelmänä oli kuvaileva kirjallisuuskatsaus. Aineistoa haettiin aiheen perus-teella EBSCO, ERIC ja LLBA -tietokannoista. Hakulauseke muodostettiin niin, että tuloksissa esiintyisi autismin kirjoon sekä jaettuun lukemiseen viittaavat englanninkieliset termit. Aineistoon hyväksyttiin vain vertaisarvioituja tutkimusartikkeleita, joissa koehenkilöinä oli lapsi tai lapsia, joilla on autismin kirjon häiriö, ja joissa käytettiin jotain jaetun lukemisen menetelmää. Tulokset osoittivat, että jaetun lukemisen tilanteita oli muokattu vastaamaan niiden lasten tarpeita, joilla on autismin kirjon häiriö. Muokkauksia oli tehty sekä lukutilanteissa käytettävään materiaaliin että aikuisen toimintaan lukutilanteissa. Tulokset ovat yhteneviä muiden erityisen paljon tukea tarvitsevien lasten parissa tehtyjen jaetun lukemisen interventiotutkimusten kanssa. Aineiston vähäisten koehenkilö- ja tutkimusmäärien sekä tutkimusten heterogeenisyyden vuoksi tulosten jaetun lukemisen vaikutuksista kommunikointiin ei voida ajatella olevan merkittäviä vaan tutkimustietoa tarvitaan lisää. Tuloksia voidaan kuitenkin pitää lupaavina, sillä niiden perusteella sekä lasten lukutilanteisiin osallistuminen että ymmärtämistaidot kehittyivät muokattujen jaetun lukemisen menetelmien avulla. Puheterapeuttien tulisi osata käyttää lasten kielellisiä taitoja kehittäviä jaetun lukemisen menetelmiä ja neuvoa niitä lapsen vanhemmille sekä kasvattajille päiväkodeissa ja kouluissa.
-
(2023)Tavoitteet: Tapaturmaisesta aivovammasta voi seurata pitkäaikaisia kognitiivisia ja muita ongel-mia, joiden kuntoutuksessa käytetään usein kompensatoristen strategioiden opettamista. Kompensa-toriset interventiot hyödyntävät moninaisia lähestymistapoja, joilla pyritään auttamaan aivovam-masta kärsivää omaksumaan strategioita, joilla hän voi kompensoida vammasta seuranneita ongel-mia. Katsauksen tavoitteena oli tarkastella, ovatko kompensatoriset interventiot vaikuttavia aivo-vammapotilaiden kognition ongelmien helpottamiseen sekä elämänlaadun ja arjen toimintakyvyn kohentamiseen. Lisäksi pyrittiin selvittämään, voidaanko interventioiden sisällöistä eritellä, mitkä lähestymistavat tekevät toimivista kuntoutusohjelmista vaikuttavan. Menetelmät: Tätä katsausta varten tehtiin kirjallisuushaku PubMed-tietokannasta käyttäen hakusa-noina mm. ”traumatic brain injury rehabilitation” ja ”compensatory strategy efficacy”. Lisäksi käy-tettiin löydettyjen artikkeleiden sekä neuropsykologista kuntoutusta käsittelevien kirjojen ja kat-sausten lähdeluetteloita katsauksen aihealueeseen sopivien tutkimusten löytämiseksi. Tulokset ja johtopäätökset: Katsauksen perusteella ei voitu tehdä yksiselitteisiä päätelmiä kom-pensatoristen kuntoutusstrategioiden vaikuttavuudesta aivovammasta kärsivien henkilöiden kogni-tiivisten ongelmien helpottamiseen eikä koetun elämänlaadun tai arjen toimintakyvyn parantami-seen. Vaikka useita positiivisia tuloksia saatiin, oli huomattava osa löydöksistä myös ei-merkitse-viä. Myöskään vahvoja systemaattisia yhteyksiä ei havaittu kuntoutuksen sisältöjen ja lopputule-mien välillä, vaan monenlaisilla lähestymistavoilla saatiin sekä positiivisia että nollatuloksia. Kun-toutusohjelman ja opetettujen kompensaatiostrategioiden yksilöiminen sekä useiden eri lähestymis-tapojen yhdisteleminen ovat luultavasti tärkeä osa toimivaa kuntoutusta, eikä samanlaisena kaikille toteutettava kuntoutusohjelma todennäköisesti anna parasta lopputulosta. Jatkotutkimusta tarvitaan, jotta saadaan tarkempi kokonaiskuva kompensatoristen interventioiden toimivuuteen vaikuttavista tekijöistä ja niiden vuorovaikutuksesta.
-
(2024)Logopedisellä tutkimuskentällä kaksikielisten lasten normatiivisesta kielellisestä kehityksestä ei ole yhtä selkeää linjaa, minkä takia kaksikielisyydestä tarvitaan lisää tutkimusta puheterapeuttisen arvioinnin ja kuntoutuksen tueksi. Koodinvaihdolla tarkoitetaan kahden kielen omaksumiseen kuuluvaa ilmiötä, jossa lapsi vaihtaa kieltä puhuessaan yhden lausuman tai lauseen sisällä. Tämän kandidaatintutkielman tarkoituksena on tutkia, millä tavoin toisen kielen dominanssi ilmenee simultaanisesti kaksikielisten lasten koodinvaihdossa ja miten ikä tai kielitaito määrittelevät koodinvaihdon dominanssia lapsen puheessa. Lisäksi halutaan selvittää, mitä menetelmiä näiden tutkimusongelmien arvioinnissa käytetään. Kandidaatintutkielman menetelmä oli integroiva kirjallisuuskatsaus. Tutkielmassa tarkasteltavat artikkelit etsittiin Scopus ja Ovid Medline- tietokannoista. Hakulausekkeena oli ((bilingual* OR “dual* language*” OR “bi-lingual*”) AND (“code-switch*” OR codeswitch* OR “code switch”) AND (child* OR preschool* OR toddler*) AND NOT (“sign language*”)). Tutkielmaan valittiin lopullisesta 44: stä hakutuloksesta neljä artikkelia ja yksi haettiin käsin poimintana. Hakusanat esiintyivät artikkeleiden abstraktissa, otsikossa tai avainsanoissa. Artikkelit olivat englanninkielisiä ja ne oli julkaistu vuosien 2014–2022 välillä. Aineiston analyysissa keskityttiin erityisesti tulos- ja pohdintaosion analysointiin, jotta varmistuttiin siitä, että artikkelit vastaavat asetettuihin tutkimuskysymyksiin. Lisäksi tulokset taulukoitiin, jotta niitä oli helpompi analysoida sekä verrata tutkimuksia keskenään. Tutkimusten tavoitteena oli tutkia kielten välistä dominanssia. Tutkimustulosten perusteella saatiin yhteneväisiä tuloksia koodinvaihdon dominanssin ilmenemisen osalta neljässä viidestä tutkimuksessa. Kielitaito ja/tai ikä määrittelevät koodinvaihdon dominanssia kaikissa paitsi yhdessä tutkimuksessa. Tulevaisuudessa tarvitaan lisää tutkimusta simultaanisesti kaksikielisten lasten normatiivisesti kielen kehityksestä ja siihen liittyen koodinvaihdosta ja dominanssista. Lisää tutkimusta tarvitaan, jotta puheterapeuttinen arviointi ja diagnosointi helpottuu sekä osataan tunnistaa epätyypillinen kielellinen kehitys.
-
(2024)Tavoitteet. Tämän tutkielman tavoitteena oli koota tietoa korjauksista keskusteluissa, joissa käytetään kommunikaation apuvälinettä. Yhteisymmärrys on keskusteluissa avainasia, ja aiemmissa tutkimuksissa on havaittu, että avusteisissa keskusteluissa yhteisymmärrys on herkemmin uhattuna. On siis tärkeää, että kommunikaation apuvälinettä käyttävillä henkilöil-lä ja heidän keskustelukumppaneillaan on tapoja toteuttaa korjauksia. Tutkimuskysymyksinä oli selvittää, millä eri tavoilla korjauksia toteutetaan avusteisissa keskusteluissa, ja millaisia vaikutuksia korjauksilla on keskusteluihin. Menetelmät. Tutkielman menetelmänä käytettiin integratiivista kirjallisuuskatsausta. Aineisto-haku tehtiin Scopus- ja Pubmed-tietokannoissa hakulausekkeella (( conversat* repair* ) OR ( meaning negotiati* ) OR ( self-correction* ) OR ( clarification* strateg* )) AND ( aac OR ( aided communicat* ) OR ( communicat* aid )). Artikkelit oli julkaistu vuosina 2013–2023. Ai-neisto analysoitiin poimimalla artikkeleista tämän kirjallisuuskatsauksen kannalta tärkeimmät tiedot. Aineisto kuvattiin tarkemmin taulukkoon. Tulokset ja johtopäätökset. Aineiston perusteella havaittiin, että avusteisten keskustelujen osapuolilla on monia tapoja korjata yhteisymmärrystä. Apuvälineiden käyttäjät toteuttivat it-sekorjauksia eniten viestin muodostusvaiheessa, ja lisäksi havaittiin, että osa avusteisista kommunikoijista suosi korjausten tekemisessä eleitä ja äänteitä apuvälineen käytön sijaan. Keskustelukumppanin rooli korostui etenkin osassa tutkimuksista. Keskustelukumppanien korjausaloitteet ja selvitykset kohdistuivat eniten tiettyihin yksityiskohtiin, ja lisäksi heidän te-kemänsä aloitteet tukivat apuvälineen käyttäjää korjausten toteuttamisessa. Avusteiset kommunikoijat omaksuivat myös uutta sanastoa korjausten kuulemisen ja toteuttamisen yh-teydessä. Korjausten tekeminen apuvälineillä todettiin myös huomattavan hitaaksi. Koska keskustelukumppanin taidoilla havaittiin olevan suuri merkitys korjausten tekijänä ja tukijana, olisi tärkeää huomioida korjausten rooli myös silloin, kun ohjeistetaan kommunikoinnin apu-välineen käyttöä apuvälinettä tarvitsevalle henkilölle ja tämän läheisille. Korjaustarpeiden ymmärtäminen voi olla hyödyksi myös apuvälineiden kehittämisessä ja avusteisten kommu-nikoijien kuntoutuksen suunnittelussa. Jatkotutkimus aiheesta on tarpeen etenkin tarkemmin rajatuista näkökulmista.
-
(2022)Tavoitteet. Tutkimuksen tavoitteena oli tarkastella korjauskäytänteiden käyttöä lapsilla, joilla on autismikirjon häiriö. Oman puheen korjaamiseen vaaditaan laajasti erilaisia vuorovaikutukseen, kognitiivisiin kykyihin ja pragmatiikkaan liittyviä taitoja. Henkilöillä, joilla on autismikirjon häiriö, voi ilmetä erilaisia oireita ja viivästymiä näillä osa-alueilla, jonka vuoksi on mahdollista, että korjauskäytänteiden käytössä voisi ilmetä poikkeamia, jotka voisivat myös antaa taustaa autismikirjon häiriön syyperästä. Tutkimuksessa pyrittiin havainnoimaan korjausten käyttöä ja niiden käyttöön vaikuttavia tausta ja ympäristötekijöitä. Menetelmät. Kandidaattitutkielman menetelmänä käytettiin integroivaa kirjallisuuskatsausta. Aineistohaku suoritettiin keväällä 2022 Ovid Medline, Scopus ja Eric-tietokannoista. Hakulauseke muodostettiin niin, että tutkimuksissa käsiteltiin henkilöiden, joilla on autismikirjon häiriö, korjauskäytänteitä. Kaikki valitut tutkimukset tuli olla vertaisarvioituja ja englanninkielisiä, sekä saatavilla open access-julkaisuna, tai Helsingin yliopiston tunnuksilla. Valintakriteerien pohjalta valittiin viisi artikkelia, jotka vastasivat tutkimuskysymyksiin. Tulokset ja johtopäätökset. Tutkimuksen tulosten mukaan lapset, joilla on autismikirjon häiriö, korjaavat omaa ilmaisuaan suurimmassa osassa tutkimuksessa ilmenneistä ongelmatilanteista ja tunnistavat useimmiten korjauksen tarpeen. Lapset käyttävät laajasti erilaisia korjausstrategioita, joita he mukauttavat riippuen vuorovaikutuksessa ilmenneen ongelman laadusta. Vuorovaikutuskumppanin reaktio tai korjauspyyntö voi vaikuttaa siihen, kuinka usein ja millä tavalla lapset, jolla on autismikirjon häiriö, korjasivat omaa ilmaisuaan. Kun vuorovaikutuskumppanin ilmaisee lapselle selkeän selvennyspyynnön, luo se odotuksen korjaukselle, joka rohkaisi lapsia korjaamaan useammin ja käyttämään korjauksessa eniten sanallisia ja tietoa antavia keinoja.
-
Koronapandemian sulkutoimenpiteiden vaikutus autismikirjon lasten ja nuorten psykiatriseen oireiluun (2021)The COVID-19 pandemic and the resulting containment measures have been found to have a negative impact on the mental health of children and young people. In addition to adolescence, the diagnosis of a psychiatric disorder also increases the risk of mental symptoms during a pandemic. However, few studies have focused on combining these factors, i.e., to elucidate the mental well-being of children and adolescents with psychiatric disorders during lockdown. Autism Spectrum Disorder (ASD) is a term for a wide range of neurodevelopmental disorders that occur in early childhood and are persistent in nature. Characteristic features of different diagnoses in this class of disorders are abnormalities in social communication and the presence of repetitive patterns of behavior and / or restricted interests. This study investigates how closure measures during the COVID-19 pandemic have affected the psychiatric symptoms of children and adolescents with autism spectrum disorder. There is not much previous knowledge on this research question, although the topic is topical and research findings can be used to improve understanding of the characteristics associated with the disorder. Literature searches were conducted via the PubMed and Google Scholar databases by using search words “psychological,” “impact,” “autism spectrum disorder,” “children,” “adolescents,” “behavior,” “covid19,” “lockdown,” “behavior problems,” and “psychiatric disorders”. The review was intended to focus only on the closure period, so they required a reference to closure measures. Most studies showed an increase in psychiatric symptoms during lockdowns. Psychiatric symptoms manifested as an increase in internalizing and / or externalizing symptoms. More specifically, some studies showed that the symptoms associated with the disorder had worsened. On the other hand, some of the results of the study suggested a partial improvement in symptoms. This suggests that certain forms of mental symptoms may have been alleviated, while some of the symptoms have worsened. The existence of different protective factors and risk factors may explain the varied results. The results provide new insights into the symptoms of autism spectrum in children and adolescents during a pandemic. Further research is needed to clarify the research findings. Knowledge of the subject is also important to provide appropriate interventions and support, both in this pandemic situation and possibly for the future.
-
(2020)Tavoitteet. Pitkään on ajateltu, että afasiasta toipuminen ajoittuu lähes ainoastaan ensimmäisen vuoden ajalle sairastumisesta. Tutkimusta toipumisesta afasian kroonisessa vaiheessa on tehty verrattain vähän. Näyttö siitä, että toipumista voi tapahtua myös afasian kroonisessa vaiheessa jopa vuosien ajan, lisääntyy kuitenkin vähitellen. Aivovaurioon liittyvien tekijöiden, kuten afasian vaikeusasteen sekä vaurion sijainnin ja laajuuden, on aiemmissa tutkimuksissa esitetty ennustavan afasiasta toipumista demografisia tekijöitä, kuten sukupuolta ja ikää, paremmin. Tämän kandidaatintutkielman tarkoituksena on tutkia, mitä tällä hetkellä tiedetään toipumisesta afasian kroonisessa vaiheessa. Tavoitteena on lisäksi selvittää, mitkä tekijät vaikuttavat kroonisesta afasiasta toipumiseen. Menetelmät. Tämän kandidaatintutkielman tutkimusmenetelmänä käytettiin integroivaa kirjallisuuskatsausta. Tutkimusaineisto haettiin Ovid Medline ja Web of Science -tietokannoista. Hakulauseke muodostettiin tutkimusaihetta kuvaavista englanninkielisistä hakusanoista aphasia (afasia), long-term (pitkäaikainen) ja recovery (toipuminen). Aineistoon valikoitui otsikon, abstraktin ja lopulta koko tekstin tarkastelun perusteella viisi alkuperäistä vertaisarvioitua tutkimusartikkelia. Kaikissa tutkimuksissa tutkittiin joko kroonisesta afasiasta toipumista, siihen vaikuttavia tekijöitä, tai molempia. Tulokset ja johtopäätökset. Tutkielman tulosten mukaan suuri osa kroonista afasiaa sairastavista toipui ainakin jossain määrin. Tuloksissa oli merkkejä sekä spontaanista toipumisesta että kuntoutuksen aikaansaamasta toipumisesta. Eniten toipumista ennustivat aivovaurioon liittyvät tekijät, joita olivat vaurion sijainti Wernicken alueella sekä afasian vaikeusaste ja fonologisten ja semanttisten kykyjen taso sairastumisen varhaisvaiheessa. Demografiset tekijät, kuten sukupuoli ja koulutustaso, eivät vaikuttaneet toipumiseen. Tutkittavien sairastumisiän suhteen tulokset olivat kuitenkin ristiriitaisia. Tulosten perusteella vaikuttaa siltä, että kroonisen afasian toipumisennuste saattaa olla valoisampi, kuin aiemmin on ajateltu. Yhä on kuitenkin epäselvää, miksi osa potilaista toipuu ja osa ei. Lisää tutkimusta tarvitaan sekä toipumisesta että siihen vaikuttavista tekijöistä pitkäaikaisten toipumisennusteiden tekemisen tueksi sekä kuntoutukseen käytettävien resurssien kohdentamiseksi tarkoituksenmukaisesti.
-
(2023)Tavoitteet: Itsetuhoisuus on vakava mielenterveyttä heikentävä tekijä, joka on erityisen yleistä seksuaalivähemmistöön kuuluvien keskuudessa verrattuna muuhun väestöön. Itsetuhoisuuden tausta on monietiologinen, mutta eräs itsetuhoisuutta lisäävä riskitekijä on lapsuuden kaltoinkohtelu. Seksuaalivähemmistöön kuuluvien lasten ja nuorten on havaittu olevan heterolapsia ja -nuoria alttiimpia lapsuuden kaltoinkohtelulle, mutta yhteyttä lapsuuden kaltoinkohtelun ja itsetuhoisuuden välillä ei ole juuri tutkittu seksuaalivähemmistöjen parissa. Tämän katsauksen tavoitteena oli tarkastella, kuinka lapsuuden kaltoinkohtelu vaikuttaa itsetuhoisuuteen seksuaalivähemmistöillä. Menetelmät: Kirjallisuushaku toteutettiin PsychInfo-, PubMed-, Scopus- ja Web of Science –tietokannoissa hakusanoilla ("sexual minorit*" OR homosexual* OR gay OR lesbian OR bisexual* OR lgb* OR queer OR "sexual identit*" OR "sexual orientation”) AND (“child* maltreatment” OR “child* abuse” OR abuse OR "adverse childhood experience*”) AND (suicid* OR suicidal* OR self-harm* OR "self-destructive behavior" OR "self-injury"). Katsaukseen valikoitui yhteensä yhdeksän tutkimusta. Tulokset ja johtopäätökset: Katsauksen mukaan itsetuhoisuus oli yleisempää seksuaalivähemmistöjen sisällä niiden keskuudessa, joita oli kaltoinkohdeltu lapsena. Ristiriitaisempia tuloksia saatiin sen suhteen, vaikuttaako lapsuuden kaltoinkohtelu itsetuhoisuuteen seksuaalivähemmistöön kuuluvilla eri tavalla kuin heteroilla. Tulokset viittaavat siihen, että kaltoinkohtelun vaikutus itsetuhoisuuteen riippuu kaltoinkohtelun muodosta, kaltoinkohdellun sukupuolesta sekä tiettyyn seksuaalivähemmistöön kuulumisesta. Niinpä jatkotutkimusten tulisi keskittyä vertailemaan tuloksia niiden välillä, jotka kuuluvat eri seksuaalivähemmistöihin ja eri sukupuoliin. Lisäksi tulisi kehittää keinoja kaltoinkohtelun ennaltaehkäisemiseen nimenomaan seksuaalivähemmistöön kuuluvien lasten ja nuorten parissa, sillä tähän vähemmistöön kuuluvien riski kaltoinkohtelulle on muita lapsia ja nuoria merkittävästi suurempi.
-
(2023)Tavoitteet: Biseksuaaleja on tutkittu rajallisesti omana ryhmänään, joten heidän hyvinvoinnistaan tiedetään edelleen vähän. On havaittu, että biseksuaalien hyvinvointi on alentunut verrattuna heteroihin ja usein myös homoihin. Näitä eroja hyvinvoinnissa voidaan selittää vähemmistöstressimallilla. Biseksuaaleilla on omia erityisiä stressitekijöitään, kuten binegatiiviset asenteet, jotka liittyvät usein käyttäytymiseen parisuhteissa. Toisin kuin homoilla ja heteroilla, parisuhteet eivät välttämättä lisää biseksuaalien hyvinvointia, sillä binegatiivisia asenteita on homoilla sekä heteroilla ja ne voivat ilmetä parisuhteessa. Lisäksi hetero- ja homoyhteisöjen suhtautuminen biseksuaaliin voi riippua kumppanin sukupuolesta. Tässä katsauksessa haluankin selvittää, miten kumppanin sukupuoli vaikuttaa biseksuaalien hyvinvointiin. Menetelmät: Tutkimuskirjallisuus haettiin Pubmed ja Goolge Scholar -tietokannoista hakusanoilla “bisexuality”, “well-being”, “relationship satisfaction”, “partner gender”, “binegativity”ja löydettyjen artikkeleiden lähdeluetteloita hyödyntämällä. Tulokset ja johtopäätökset: Biseksuaalien naisten kohdalla vaikuttaisi siltä, että naiset voivat keskimäärin paremmin suhteissa naisten kuin miesten kanssa. Tähän voi vaikuttaa miesten kanssa olevien naisten kokema syrjintä homoyhteisöltä ja mieskumppanin mahdollisesti suurempi negatiivisten asenteiden määrä. Miesten kohdalla samanlaista yhteyttä ei löydetty kumppanin sukupuolen ja hyvinvoinnin välillä, vaan tulokset olivat ristiriitaisia. Vaikuttaisi siltä, että miesten kohdalla kumppanin sukupuoli vaikuttaa enemmän negatiivisten asteiden tyyppiin eikä määrään. Jatkotutkimuksissa olisi kiinnostavaa ottaa kumppanin seksuaalinen suuntautuminen huomioon sekä selvittää mikä on kumppanin binegtiivisten asenteiden rooli verrattuna ulkopuolisten binegatiivisiin asenteisiin, sillä siitä ei ole juuri tutkimusta.
-
(2017)This literature review focuses on the diagnostic criteria for selective mutism and its treatment. Selective mutism occurs in 0.3-1 % of the population. Its key features are anxiety and a consistent failure to speak in certain social situations despite speaking in others. The duration of the disturbance is at least one month. In the ICD-10 disease classification it is categorized as a disorder of social functioning with onset specific to childhood and adolescence. In the DSM-5 classification selective mutism is categorized as an anxiety disorder. Its comorbidity with other anxiety disorders, especially social phobia, is high. There are no international treatment recommendations for selective mutism, but individually designed cognitive-behavioral psychotherapy is preferred. If psychotherapy is insufficient, selective serotonin reuptake inhibitor fluoxetine may be considered. It is important to identify selective mutism as it has a major impact on one’s quality of life and ability to function. It also causes social disadvantages and weakens academic capacity and self-esteem. Sometimes selective mutism is interpreted as extreme shyness and the disorder remains undiagnosed. Increasing awareness of selective mutism among those working with the young and families is important in order to identify the disorder and start appropriate treatment as early as possible. Early treatment is important because it can improve the prognosis and reduce the human suffering caused by the disorder.
-
(2021)Tavoitteet. Kuntoutuksen vaikuttavuuden arviointi ja todistaminen ovat perusta näyttöön perustuvalle puheterapialle. Koska kuntoutus on usein monialaista ja –tahoista, on tuloksia kuitenkin vaikea mitata, ja vaikuttavuutta mittaavia menetelmiä tarvitaan lisää. Experience Sampling –menetelmä on jäsennelty päiväkirjamenetelmä, jolla kerätään tutkittavan omia subjektiivisia kokemuksia itsearvioinnin muodossa ihmisen omasta toiminnasta, tunteista ja muista jokapäiväisen elämän osatekijöistä. Tämän kandidaatintutkielman tavoitteena on selvittää miten Experience Sampling –menetelmää on aikaisemmissa tutkimuksissa käytetty, kuinka menetelmä soveltuu käyttäytymisen muutoksen arvioimiseen ja miten menetelmää voitaisiin hyödyntää puheterapian vaikuttavuuden arvioinnissa. Menetelmät. Tämän tutkielman menetelmä oli integroiva kirjallisuuskatsaus. Hakusanoina ja –lausekkeena käytettiin ((momentary assessment technique) OR (experience sampling method) OR (ecological momentary assessment) OR (ambulatory assessment) OR (event sampling) OR (beeber studies) OR (structured diary method) OR (intensive longitudinal assessment) OR (real-time data capture study)) AND (rehabilitation OR treatment OR therapy OR intervention OR enhance OR improv*) AND (effective* OR efficacy OR success) AND (assessment OR evaluation OR estimate). Aineistohaku suoritettiin helmikuussa 2021 Scopus ja Ebscohost –tietokannoista. Lopullinen aineisto sisälsi viisi vertaisarvioitua tutki-musartikkelia vuosilta 2012-2020. Aineisto analysoitiin laadullisesti soveltaen sisällönanalyysin keinoja. Tulokset ja johtopäätökset. Experience Sampling –menetelmää oli käytetty kuntoutuksen vai-kuttavuuden arviointiin sekä yksin että soveltaen osana interventiota. Saadut tulokset olivat luotettavia, kun menetelmän edut ja rajoitteet oli otettu huomioon tutkimusta tehdessä ja tuloksia analysoitaessa. Experience Sampling –menetelmä sopii suuntaa-antavasti myös logopediseen viitekehykseen tutkittaessa subjektiivisia kokemuksia.
-
(2017)Tavoitteet. Aiemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että selektiivinen mutismi on hoitamattomana usein paheneva ja pitkäaikainen häiriö. Tutkimukset osoittavat myös, että selektiivistä mutismia kannattaa hoitaa ja että erityisesti riittävän varhain aloitettu hoito on tutkitusti tehokasta. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli kartoittaa selektiivisen mutismin yleisesti käytettyjä ja tieteellisesti tutkittuja kuntoutuskäytänteitä ja pohtia eri lähestymistapojen ja menetelmien mahdollista soveltuvuutta lasten puheterapeuttiseen kuntoutukseen. Koska selektiivisen mutismin etiologia ja kuntoutuskäytänteet ovat pääosin vakiintumattomia, tarvittaisiin lisää etenkin vertailevaa tutkimusta eri menetelmien tehokkuudesta. Tutkimuksessa selvitetään yleisimpiä selektiivisen mutismin hoitokäytänteitä ja luodaan kokonaiskuvaa vallalla olevista taustateorioista sekä pyritään selvittämään käytänteitä, joita puheterapeuttikin voisi työssään mahdollisesti hyödyntää. Menetelmät. Tutkimus toteutettiin kuvailevana kirjallisuuskatsauksena, jossa aineisto koostui tieteellisistä artikkeleista, jotka haettiin hakulausekkeen avulla kahdesta alan eri elektronisesta tietokannasta. Tulokset ja johtopäätökset. Lapset, joilla on selektiivinen mutismi, hyötyivät kuntoutuksesta. Näyttöä löytyi siitä, että käyttäytymisterapeuttiset menetelmät olivat tehokkaita ja lisäsivät lasten puhetta tilanteissa, joissa he eivät aiemmin olleet puhuneet. Erityisesti nuoremmat, alle kouluikäiset lapset hyötyivät interventiosta. Puhumisen lisäksi tärkeäksi kuntoutukselliseksi tavoitteeksi nousi ahdistuksen vähentäminen. Moniammatillinen yhteistyö ja lähiympäristön ohjaaminen ovat tärkeä osa lapsen selektiivisen mutismin kuntoutusta, missä myös puheterapeutin rooli voi olla keskeinen.
-
(2019)Human larynx is located lower compared to the location of larynx in closely related species. The descended larynx is related to ability to speak and has been considered unique to human. The descent of the larynx enables the two-tube configuration of the vocal tract with equally long horizontal and vertical parts. This configuration is optimal for vocalization. However, because of the descended larynx, human adults have lost the ability to swallow while eating. This ability is found in most mammals and also in human infants. In this literature review, I will answer the question of how does the descended larynx affect human voice by referring to six systematically retrieved articles. The aim of this study is to describe the descended larynx from anatomical and evolutionary perspectives and thus increase logopedical knowledge. The studies referred in this review showed that descended larynx is also found in many other mammals besides human. This indicates the non-phonetic function of lowered larynx. However, because of the descended larynx, the human vocal tract is optimal for speech and for producing as large range of speech sounds as possible. Thus, descended larynx may have created evolutionary advantage by enabling larger repertoire of signals. In addition, studies show that the descended larynx is related to sexual dimorphism. One indication of human voice sexual dimorphism is the ability of males to produce lower formats than females.
-
(2019)Tavoitteet. Yksinäisyys on melko yleinen ongelma suomalaisten ikääntyvien ihmisten joukossa. Aikaisemmissa tutkimuksissa on todettu, että noin 39 % suomalaisista ikääntyvistä ihmisistä tuntee itsensä yksinäisiksi joskus ja 5 % aina tai usein. Yksinäisyydellä on myös useita haittavaikutuksia. Eräs ikääntyvien ihmisten yksinäisyyden riskitekijöistä on tutkimusten mukaan heikko terveys, mistä voidaan olettaa, että myös kuulonalenemilla saattaisi olla yhteys yksinäisyyteen ja että kuulon kuntoutuksella olisi näin ollen vaikutusta yksinäisyyden tuntemuksiin. Tämän kirjallisuuskatsauksen tarkoitus oli selvittää aikaisempien tutkimusten pohjalta, onko ikääntyvien ihmisten kuulonalenemalla ja yksinäisyydellä yhteyttä ja minkälainen vaikutus kuulokojekuntoutuksella on yksinäisyyteen. Menetelmät. Tutkielman menetelmänä käytettiin integroivaa kirjallisuuskatsausta. Aineistohaku tehtiin Ovid Medline ja Scopus tietokannoista. Hakusanoiksi valikoituivat loneliness (yksinäisyys), hearing aid (kuulokoje), hearing loss (kuulovamma), hearing impairment (kuulovamma), aged (iäkäs) sekä elderly (ikääntynyt). Hakulausekkeeksi muodostui: Loneliness AND (”hearing aid”) OR (”hearing loss”) OR (”hearing impairment”)) AND (aged OR elderly) Lopulliseen aineistoon valikoitui valinta- ja poissulkukriteerien perusteella seitsemän artikkelia. Tulokset ja johtopäätökset. Ikääntyvien ihmisten yksinäisyydellä ja heikentyneellä kuulolla vaikuttaisi olevan yhteys. Osassa tutkimuksista yhteys havaittiin kuitenkin vain joillakin alaryhmillä: yksinäisyyttä esiintyi miespuolisilla, korkea- ja keskituloisilla, korkean tai keskitason koulutuksen saaneilla, kumppanin kanssa samassa taloudessa asuvilla, kuulolaitetta käyttämättömillä, jotakin kroonista tautia sairastavilla sekä sydän- ja verisuonitauteja sairastamattomilla kuulovammaisilla ikääntyvillä ihmisillä. Sisäkorvaistutekuntoutuksella oli tulosten mukaan ikääntyvien ihmisten yksinäisyyttä vähentävä vaikutus, mutta kuulolaitekuntoutuksen vaikutuksesta ei saatu yhteneviä tuloksia. Kuulokojekuntoutuksen vaikutuksesta yksinäisyyteen ei voida kuitenkaan tehdä kovin vahvoja johtopäätöksiä vähäisen tarkastelussa mukana olleiden tutkimusten määrän ja osin toisistaan poikkeavien tulosten vuoksi.
-
(2023)Tavoitteet: Kuulovamman merkittävimmät vaikutukset pienillä lapsilla liittyvät kielen ja kommunikaation kehitykseen. Kehittyvällä teknologialla on tärkeä rooli kuulovammaisten lasten puhekielen kehityksessä, ja vastasyntyneiden yleistyneet kuulonseulonnat ja aikaistuneet interventiot ovat nostaneet odotuksia siitä, että kuulovammaisten lasten kielen kehitys saavuttaisi normaalikuuloisten verrokkien taidot. Tutkimustulokset aiheesta ovat kuitenkin ristiriitaisia. Varhainen sanasto on yhteydessä moniin kielellisiin taitoihin. Lisääntynyt tieto kuulovammaisten lasten sanaston kehityksestä voisi ohjata sanaston kehitykseensä kohdistuvia odotuksia, antaisi varhaista tietoa puheterapeuttisen intervention tarpeesta ja antaisi suuntaa kuntoutuksen ja ohjauksen keinoille ja tavoitteille. Tämän tutkielman tavoitteena on tarkastella, millaisilla menetelmillä kuulovammaisten lasten tuottavan sanaston kokoa on tutkittu, ja mitä tuloksia kuulovammaisten lasten tuottavan sanaston koon kehityksestä ja siihen yhteydessä olevista tekijöistä on saatu uusimmissa tutkimuksissa. Menetelmät: Menetelmänä käytettiin integroivaa kirjallisuuskatsausta. Tiedonhaku suoritettiin PubMed ja Scopus -tietokannoista hakulausekkeella: (“hard of hearing” OR “deaf” OR “hear ing imp*” OR “hearing loss” OR “hearing aid*” OR “cochlear implant*”) AND (“vocabulary” OR “lexicon”) AND (“child*”). Tutkimusaineisto muodostui kuudesta vuosina 2021–2022 julkaistusta tutkimusartikkelista. Tulokset ja johtopäätökset: Kuulovammaisten lasten tuottavaa sanastoa arvioitiin normaalikuuloisille lapsille kehitetyillä menetelmillä, mikä on aiemman tiedon valossa yleistä. Ryhmätasolla kuulovammaisten lasten tuottava sanasto kasvoi merkitsevästi ajan myötä. Aiempi tutkimus on ristiriitainen sen suhteen, onko kuulovammaisten lasten tuottavan sanasto verrattavissa normaalikuuloisiin ikäverrokkeihin. Tässä tutkielmassa kuulovammaisten lasten tuottavan sanaston koko oli yhtä tutkimusta lukuun ottamatta merkitsevästi pienempi kuin normaalikuuloisilla verrokeilla. Sekä aiempi tutkimus että tämän tutkielmat tulokset olivat ristiriitaisia sen suhteen, onko kuulovammaisten lasten tuottavan sanaston kasvu verrattavissa normaalikuuloisiin lapsiin, ja mitkä tekijät vaikuttavat kuulovammaisten lasten tuottavaan sanastoon. Kuulovammaisten lasten tuottavan sanaston koosta, kehityksestä ja siihen yhteydessä olevista tekijöistä etenkin pitkällä aikavälillä tarvitaan lisätutkimusta
-
(2019)Tavoitteet. Tämän tutkielman tavoitteena oli selvittää, miten kuulovammaisten lasten ja normaalikuuloisten verrokkien huuliolukutaidot eroavat. Lisäksi haluttiin tutkia, onko kuulovamman vaikeusasteella tai muilla yksilöllisillä ominaisuuksilla, kuten kognitiivisilla taidoilla, yhteyttä huuliolukutaitoihin. Aiemmissa tieteellisissä tutkimuksissa on todettu, että aikuiset kuulovammaiset suoriutuvat normaalisti kuulevia verrokkeja paremmin huuliolukutaitoa vaativissa tehtävissä. Menetelmät. Tutkielma toteutettiin integroivan kirjallisuuskatsauksen menetelmin. Viiden tutkimusartikkelin aineisto haettiin kolmesta eri tietokannasta yhdellä hakulausekkeella. Hakusanoina käytettiin englanninkielisiä, alalla vakiintuneesti käytössä olevia termejä lipreading, speechreading, hearing loss, deaf ja children. Kaikissa tutkimusartikkeleissa huuliolukutaitoja tutkittiin vähintään sanatasoisesti. Tulokset ja johtopäätökset. Mikäli tutkielman aineiston artikkeleissa ilmeni eroja ryhmien välillä, kuulovammaiset lapset suoriutuivat paremmin huuliolukutaitoja vaativista tehtävistä kuin normaalisti kuulevat verrokit. Kuulovamman vaikeusasteen ja huuliolukutaitojen välillä ei ilmennyt yhteyttä aineistossa. Huuliolukutaitoon yhteydessä olevia tekijöitä ovat tämän katsauksen perusteella työmuistin kapasiteetti sekä katseen siirtäminen puhujan silmistä suuhun puheenvuoron alkaessa. Jatkotutkimuksia tarvitaan erityisesti kielellisten taitojen yhteydestä huuliolukutaitoihin.
-
(2020)Tavoitteet. Kuulovammat voidaan nähdä puheen ja kielen kehityksen riskitekijänä, sillä toimivaa kuuloaistia tarvitaan puhekielen omaksumiseen. Kuulovammat voidaan nähdä myös riskitekijänä toimivan vuorovaikutussuhteen luomisessa. Kuulovamman huomioon ottaminen sekä tämän puuttuvan aistin oikeanlainen kompensoiminen vuorovaikutustilanteissa voi olla hyvinkin haastavaa kuuleville vanhemmille. Tämän tutkielman tavoitteena oli selvittää mitkä ovat ne vanhemman ja lapsen välisen vuorovaikutuksen osatekijät, jotka ovat yhteydessä kielellisiin taitoihin kuulovammaisilla lapsilla ja mikä on yhteyden suunta. Tutkielmassa tarkasteltiin myös kuulovammaisten ja normaalikuuloisten lasten ja heidän vanhempiensa välisen vuorovaikutuksen eroja sekä yritettiin löytää keinoja kuulovammaisten lasten ja heidän vanhempiensa välisen vuorovaikutuksen tukemiseen. Menetelmät. Tutkielman tutkimusmenetelmä oli integroiva kirjallisuuskatsaus. Aineistohaku suoritettiin tietokanoissa, jotka sisältävät tieteellisiä julkaisuja. Hakusanoina käytettiin: parent-child, interaction/relation, maternal sensitivity, hearing, loss/impair, launguage, ability/development. Hakulausekkeeksi muodostui: ((parent-child AND (interaction OR relation) OR maternal sensiti-vity) AND ((hearing AND (loss OR impair*)) AND (language AND (ability OR development OR skills)). Lopulliseen aineistoon valikoitui kuusi tieteellistä tutkimusartikkelia, joissa tutkittiin kuulovammaisten lasten ja heidän vanhempiensa välisen vuorovaikutuksen yhteyksiä kielenkehitykseen, kuulovammaisten ja normaalikuuloisten lasten ja heidän vanhempiensa välisen vuorovaikutuksen eroja sekä keinoja, joilla voisi tukea kuulovammaisen lapsen ja hänen vanhempansa välistä vuorovaikutusta. Tulokset ja johtopäätökset. Tutkielman päätulokset olivat: kuulovammaisten lasten ja heidän vanhempiensa välinen hyvä vuorovaikutus oli yhteydessä hyviin kielellisiin taitoihin. Nuorilla (29-45 kk ikäisillä) kuulovammaisilla lapsilla ja heidän vanhemmillaan jaetun tarkkaavuuden tilanteet olivat lyhyempiä ja niitä oli myös määrällisesti vähemmän verrattuna normaalikuuloisiin lapsiin ja heidän vanhempiinsa. Kuulovammaisten lasten vanhemmat myös vastasivat enemmän multimodaaliseen eli useamman kuin yhden kommunikaatiokeinon avulla tapahtuvaan kuin vain yhden kommunikaatiokeinon avulla tapahtuvaan kommunikointiyritykseen. Normaalikuuloisten lasten vanhemmat vastasivat yhtä herkästi kumpaankin kommunikointiyritykseen. Tämän tutkielman tulosten perusteella voidaan sanoa, että kuulovammaisen lapsen ja hänen vanhempansa välisellä vuorovaikutuksella on yhteys lapsen kielenkehitykseen. Lisätutkimusta kuitenkin tarvitaan, jotta voitaisiin varmistua yhteyksien vaikuttavuudesta.
-
(2018)Tavoitteet. Tämän tutkielman tarkoitus on perehtyä kuulovammaisten kouluikäisten kokemiin psykososiaalisen hyvinvoinnin ongelmiin sekä kuvailla niiden mahdollisia aiheuttajia viimeaikaisen tutkimuksen perusteella. Aikaisemmissa tutkimuksissa ollaan todettu, että kuulovammaiset henkilöt kokevat enemmän psykososiaalisen hyvinvoinnin ongelmia. Syitä tähän kohonneeseen riskiin kokea psykososiaalisen hyvinvoinnin ongelmia ei vielä tiedetä tarkasti. Menetelmät. Tutkielman menetelmä oli integroiva kirjallisuuskatsaus. Tutkielman aineisto muodostui samalla hakulausekkeella neljästä eri tietokannassa tehdyissä aineistohauissa tammikuussa 2018. Käytetty hakulauseke sisälsi hakusanat mental health, psychosocial, hearing impairment, deaf ja hearing loss. Kaikissa aineiston tutkimuksissa psykososiaalisen hyvinvoinnin ongelmia oli tutkittu Strenghts and difficulties-kyselylomakkeella. Tulokset ja johtopäätökset. Tutkielmani päätulokset ovat, että kuulovammaisilla lapsilla oli kuuleviin ikätovereihinsa verrattuna enemmän psykososiaalisen hyvinvoinnin ongelmia. Nämä ongelmat ilmenivät etenkin kaverisuhteiden ongelmina. Kuulomonivammaisuus sekä henkilön heikko kielellinen taso olivat merkitsevästi yhteydessä kuulovammaisten kouluikäisten kokemien psykososiaalisen hyvinvoinnin ongelmiin. Näillä tekijöillä voidaan nähdä olevan sekä suoria että välillisiä vaikutuksia henkilön psykososiaaliseen hyvinvointiin.
-
(2023)Tavoitteet. Suurin osa kuulovammaisista lapsista syntyy normaalisti kuuleville vanhemmille, joiden oma kuuloympäristö poikkeaa lapsensa omasta. Musiikki on usein tärkeä osa ihmisten arkea. Suomalaisten kuulovammaisten lasten musiikin harrastaminen on kuitenkin vähäistä, vaikka musiikin harrastamisesta olisi hyötyä myös kuulovammaisten lasten kielelliselle kehitykselle. Aikaisempi tutkimus aiheesta on keskittynyt etenkin kielen kehityksen jälkeen kuulovamman saaneiden sisäkorvaistutetta käyttävien aikuisten tutkimukseen. Näissä tutkimuksissa on havaittu musiikista nauttimisen olevan heikompaa kuin ennen sisäkorvaistutteen saamista. Nauttimisen mittaamiseen ei myöskään ole vakiintunutta tapaa. Suomessa asennetaan 30 lapselle sisäkorvaistute vuosittain, ja puheterapeuttinen kuntoutus on näiden lasten elämässä tärkeää. Menetelmä. Tämän tutkielman menetelmänä käytettiin integroivaa kirjallisuuskatsausta. Tiedonhaku toteutettiin Scopus ja Pubmed -tietokannoista tammikuussa 2023 hakulausekkeella (”cochlear implant” OR ”hearing aid” OR “hearing impairment” OR ”hearing deficit” OR deaf) AND (child* OR pediatric) AND (“music enjoyment” OR “music appreciation”). Tiedonhaun tuloksena tutkimusaineisto muodostui viidestä tutkimusartikkelista, jotka oli julkaistu vuosina 2015–2022. Artikkelit oli kaikki julkaistu eri maissa. Tulokset ja johtopäätökset. Kaikissa artikkeleissa oli hyödynnetty eri menetelmää nauttimisen mittaamiseen. Menetelminä hyödynnettiin useimmiten kyselyä, jonka joko lapsi itse tai lapsen vanhemmat täyttivät. Yhdessä tutkimuksessa hyödynnettiin menetelmää, jossa lapsen käytöstä havainnoitiin. Tulosten perusteella lapset pääosin nauttivat musiikista kuulovammasta huolimatta, ja tämä tulos toistui lasten iästä tai asuinmaasta riippumatta. Uutta tutkimusta kuitenkin tarvitaan, sillä tällä hetkellä käytössä ei ole yhtä vakiintunutta tapaa mitata musiikista nauttimista. Tutkimuksen tuloksia voidaan hyödyntää kliinisessä puheterapiatyössä motivoivan kuntoutuksen suunnittelemiseen sekä ohjaamaan perheitä musiikin harrastamiseen. Jatkotutkimusta tarvitaan esimerkiksi vakiintuneemman menetelmän kehittämiseen ja lasten ja nuorten oman mielipiteen selvittämiseen.
Now showing items 212-231 of 615