Browsing by Title
Now showing items 398-417 of 615
-
(2020)Tavoitteet. Noin neljännekselle autistisista henkilöistä kehittyy vain heikot kielelliset taidot tai ei lainkaan toimivaa kieltä. Tällöin vuorovaikutuksen tukemisessa tarvitaan puhetta tukevia ja korvaavia kommunikaatiokeinoja. PECS-menetelmä on yksi käytetyimmistä menetelmistä autististen lasten vuorovaikutustaitojen kuntoutuksessa. Aiempien tutkimusten perusteella PECS-kuntoutuksella on positiivisia vaikutuksia vuorovaikutustaitojen kannalta. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, miten PECS-menetelmää käytetään autismikirjon lasten vuorovaikutustaitojen kuntoutuksessa, mitkä taidot kehittyvät ja kuinka vaikuttavaa kuntoutus on. Menetelmät. Tutkielman menetelmänä käytettiin integroivaa kirjallisuuskatsausta. Aineistonhaku suoritettiin Scopus- ja Ovid Medline -tietokannoissa. Hakulauseke muodostettiin hakusanojen autism (autismi), picture exchange (kuvanvaihto), PECS sekä communication (viestintä) avulla. Aineistoksi valikoitui kuusi englanninkielistä, vertaisarvioitua artikkelia. Aineiston analysoinnissa sovellettiin sisällönanalyysiä. Tulokset ja johtopäätökset. Monet autististen lasten vuorovaikutustaidot, kuten aloitteiden tekeminen, kommunikaation vastavuoroisuus ja jaettuun tarkkaavuuteen liittyminen, kehittyivät PECS-kuntoutuksen myötä. Lasten sosiokommunikatiiviset taidot ennen kuntoutuksen alkamista olivat yhteydessä PECS-intervention vaikuttavuuteen. Lyhyelläkin PECS-kuntoutusjaksolla voidaan edistää autististen lasten vuorovaikutustaitoja. PECS-harjoittelu myös tukee vuorovaikutustaitojen yleistymistä eri kommunikaatiotilanteisiin.
-
(2020)Autism spectrum disorder (ASD) is a pervasive neurodevelopmental disorder where the core symptoms include deficits in social interaction and communication. These deficits significantly restrict the functioning and adaptation of people with ASD. The aim of this review is to examine explanation models of social behavior deficits and evaluate these models on the grounds of research results. The levels of explanations that are included are developmental, neurobiological and genetic. First marks of deviant social behavior appear in the early stages of development. According to the social motivation hypothesis, children with ASD do not experience social stimuli as rewarding and are not motivated or oriented to attend or respond. This leads to cascade of negative consequences in social development. Research findings of ASD people suggest that potential causes for deviant reactions to social stimuli locate in mesocorticolimbic reward system functions and dopamine regulation. There are several structural and functional abnormalities in these systems but the overall understanding of their influences on social behavior deficits is lacking. A strong genetic component is present in ASD, hundreds of risk genes have been identified in studies. Also, environmental factors through epigenetic mechanisms interact with risk genes and have a significant role in ASD and patients’ individual symptoms. Recent research has produced explanation models, that combine several levels of deviant neurobiological mechanisms behind the symptoms. As the research results cumulate, it is possible to gain a larger picture of these mechanisms and as the interaction between environment and genes is better understood, it is possible to develop well-targeted and effective rehabilitation methods.
-
(2017)The change happening after a traumatic event is referred to as posttraumatic growth. Meaning making model offers a conceptual framework for posttraumatic growth. According to the Meaning Making Model, recovering from a trauma inquires processing the trauma i.e. meaning making. Meaning making attempts are common for trauma survivors. They predict posttraumatic growth that is one type of construct meaning in the Meaning Making Model. Most growth experienced the ones who experienced very traumatic events, had enough support and adequate adaptive coping strategies. Meaning making attempts don’t always lead to meanings made, and prolonged meaning making attempts lead to worse adaptation. Regarding other variables, especially religiousness and age predict posttraumatic growth. Optimism is suggested to be a confounding variable.
-
(2017)Post-traumatic growth is positive psychological change, that includes, for example, changes in beliefs, goals, behaviour and identity. Post-traumatic growth consist of five subdimensions: increase in appreciation of life, closer relationships, feelings of personal strength, perceiving new opportunities and spiritual development. In my review I examine individual and environmental factors supporting post-traumatic growth. It has been observed that post-traumatic growth has connections to many factors. In my review, the most important factor supporting post-traumatic growth became individuals coping skills, which explain, for example, connection of many personal traits to post-traumatic growth. Other important factors were also traumas conscious cognitive process and connecting it to one owns life narrative. In the future it would be important to examine more causal connections between post-traumatic growth and factors connecting to it. Understanding these connections better helps supporting the growth process of people going through trauma and thus decrease negative effects caused by trauma.
-
(2022)Tavoitteet. Pragmaattisilla taidoilla tarkoitetaan kykyä käyttää kieltä ja eleitä tilanteeseen sopivalla tavalla eli konteksti ja puhekumppani huomioiden. Pragmaattiset taidot ovat tärkeässä osassa lapsen sosiaalisen kanssakäymisen ja yhteiskunnassa toimimisen kannalta. Pragmaattisten taitojen luotettava ja kattava arviointi on varhaisen kuntoutustarpeen sekä tehokkaiden interventioiden havaitsemiseksi inhimillisesti ja yhteiskunnallisesti tärkeää. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää miten CELF-testin (Clinical Evaluation of Language Fundamentals) pragmaattisten taitojen osiota on käytetty aikaisemmassa tutkimuksessa kehitykselliseen kielihäiriöön tai autismikirjon häiriöön liittyen. Menetelmät. Tutkielman menetelmänä käytettiin integroivaa kirjallisuuskatsausta. Aineisto ke-rättiin keväällä 2022 suorittamalla haku Scopus, Ovid medline ja PsycInfo -tietokannoista. Lopullisia hakulausekkeita muodostui tietokantojen hakutoimintojen erojen vuoksi kaksi. Kumpaankin pyrittiin sisällyttämään tutkimusaiheen kannalta oleelliset termit CELF (Clinical Evaluation of Language Fundamentals), kieli- tai vuorovaikutushäiriö (language or interact* disorder / impairment) sekä pragmaattiset taidot (pragmatic skills). Aineisto rajattiin koskemaan englanninkielisiä vertaisarvioituja artikkeleita, jotka vastasivat ainakin toiseen tutkimuskysymykseen. Lopulliseen aineistoon valikoitui 3 vuosina 2016−2021 julkaistua artikkelia, jotka analysoitiin soveltuvin sisällönanalyysin keinoin. Tulokset ja johtopäätökset. CELF-testi on kehityksellisen kielihäiriön arvioinnissa varsin laajasti käytössä oleva testi. Tähän tutkimukseen löytyi aineistoa kuitenkin hyvin niukasti, jonka pohjalta voitiin todeta, että CELF-testin pragmatiikan osiota ei ole valittujen häiriöalueiden tutkimuksessa laajemmin käytetty, vaan pragmatiikan arviointiin on useimmiten valikoitunut jokin muu arviointimenetelmä. Tuloksista käy ilmi, että testiä on käytetty interventioiden vaikuttavuuden arvioinnissa, kuitenkin lisää tutkimusta laaja-alaisen arviointimenetelmän käytettävyydestä ja luotettavuudesta tarvitaan.
-
(2019)Attention-deficit hyperactivity disorder (ADHD) is a developmental disorder that causes difficulties in pragmatic language and social interactions. This study aimed to examine what kind of interventions have been offered to children with ADHD and how these interventions have affected pragmatic language skills. This study is a literature review. The search of empirical literature was conducted using four different databases. The search statement was (”attention deficit hyperactivity disorder” OR ADHD) AND pragmatic* AND (language OR communication) AND (therapy OR intervention OR program OR treatment). Six articles met the review inclusion criteria. Participants in the studies were aged between 5 and 11. There were 5 to 16 participants in each study. In four studies pragmatic language skills were practiced with playmates. The focus was on children’s self-knowledge as well as their verbal and nonverbal communication. Parents were involved in all interventions and school teachers participated in one study. The most common assessment measures used were Children’s Communication Checklist (CCC) and Pragmatics Observational Measure (POM). The pragmatic skills of children with ADHD did improve as a result of the studied interventions. Whilst the effect size was large (d=0,97-1,67), children’s pragmatic skills remained lower compared to their play mates and typically developed children of the same age. However, the sample sizes were small and there were no control groups or randomized participation. So far there is very little evidence on which spesific pragmatic skills can be improved in interventions and how different intervention techniques work. According to the reviewed studies interventions are beneficial when they involve parents and peer-to-peer interactions.
-
(2022)Background. Premenstrual syndrome is a global health problem affecting around a quarter of people who menstruate. Symptoms include both psychological and physical symptoms which appear before menstruation. Symptoms affect negatively different aspects of life and wellbeing of the individuals suffering from it and can for example lead to work absence. Treatment of the syndrome has been focusing on pharmacological solutions which are not suitable for everyone. This dissertation’s goal was to study the potential of interventions based on cognitive therapy in the treatment of premenstrual syndrome. It has been suggested that the syndrome is partly caused by the interpretations individuals make of their symptoms and the emotional and behavioural reactions caused by those interpretations. These interpretations could possibly be altered by cognitive therapy. Different interventions based on cognitive therapy have also shown to be effective in treating disorders with similar symptoms as premenstrual syndrome such as depression. Methods. Literacy search was conducted with the search words ”premenstrual syndrome psychological treatment”, ”premenstrual syndrome non-pharmacological treatment” and ”premenstrual syndrome therapy” from PubMed, PsycINFO (Ovid) and Google Scholar databases. Articles were also searched from the references of found papers. Five studies were selected for this dissertation. Selected studies did not use pharmacological treatments, the participants had no diagnosable mental disorders and the intervention used to treat premenstrual syndrome was based on cognitive therapy. Results and conclusions. The results indicate that interventions based on cognitive therapy can alleviate both the symptoms and negative effects of premenstrual syndrome. Interventions were more effective in alleviating the psychological symptoms than the physical symptoms. The factors behind these positive changes are unclear but increased coping-skills, health-promoting habits, and changes in thinking patterns were suggested as constituting factors. No direct effect was found on work or studies, but it is possible that the decrease in symptoms could positively impact these areas of life. However, the samples were small, and the length of follow-ups were short, so further research is required.
-
(2021)Tiivistelmä Psilosybiinin terapeuttisia vaikutuksia tutkittiin jo 1950- ja 1960-luvuilla, mutta tutkimus tyrehtyi, kun psilosybiini luokiteltiin laittomaksi huumausaineeksi 1970-luvulla. Kiinnostus psilosybiinin terapeuttiseen potentiaaliin on herännyt 2000-luvulla uudelleen. Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA on nimennyt psilosybiiniavusteisen psykoterapian läpimurtoterapiaksi masennuksen sekä hoitoresistentin masennuksen hoidossa vuonna 2018. Tässä katsauksessa tarkasteltiin, minkälaisia tuloksia psilosybiiniavusteisen psykoterapian vaikutuksesta masennukseen on saatu 2000-luvulla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa. Tutkimustulosten lisäksi tarkasteltiin tutkimusten puutteita ja hoidon turvallisuutta. Tutkimusaineisto kerättiin PubMed-tietokannasta syys- ja lokakuun 2021 aikana. Moderni tutkimus psilosybiiniavusteisen psykoterapian vaikutuksesta masennukseen on vasta hyvin alkuvaiheessa. Tulokset ovat positiivisia: potilaiden masennusoireet olivat kaikissa tutkimuksissa merkitsevästi vähentyneet heti hoidon jälkeen ja vaikutus kesti muutamasta viikosta muutamaan kuukauteen. Tutkimusten otoskoot ovat kuitenkin pieniä ja vain puolet tutkimuksista on plasebokontrolloituja. Plasebokontrolloiduissa tutkimuksissa on käytetty ristikkäisasetelmaa, sokkoutus on haastavaa ja sen onnistumisesta on raportoitu puutteellisesti. Nämä tekijät heikentävät efektikokojen luotettavuutta. Huolellisesti toteutettuna psilosybiiniavusteinen psykoterapia on turvallinen hoitomuoto. Psilosybiinin sivuvaikutukset olivat ohimeneviä, eikä vakavia sivuvaikutuksia havaittu lainkaan.
-
(2018)Psilocybin assisted psychotherapy is a combined psychological and psychopharmacological mental health intervention. It is currently in research for the treatment of mood and personality disorders, and addiction. Psilocybin is a short-lasting central nervous system drug which can produce a psychedelic experience. Its clinical applications have been studied in the 60s and 70s and again during the 21th Century. In this review I examine the theoretical characteristics of psilocybin assisted psychotherapy and outline the practical arrangements of a psilocybin session. My primary sources are first and second phase clinical studies published this century during the new wave of psychedelic research. A psychedelic experience is an altered state of consciousness affecting perception, emotions and cognitions. The experience frequently provides insights into oneself and one’s connectedness to the surroundings. Research suggests the safety of therapeutic dose psilocybin use and good tolerability in a controlled environment. A psychedelic experience within a therapeutic setting appears to decrease mental health disorder symptoms and promote positive life-style changes. The pharmacological effects of psilocybin last for six hours. The method requires a novel session structure. The session is planned to maximize the positive impact of a psychedelic experience. Verbal interaction is hindered by the effects of psilocybin and discussion is left for other sessions. For the duration of the experience, the participant is encouraged to lay down, wear a sleep mask, and listen to a carefully created playlist. Two therapists with personal experience in altered states of consciousness are present by the participant. Psilocybin may occasion intense but transient anxiety which has subsided through the therapists’ psychological support in clinical research settings.
-
(2023)Syöpäsairaudet ovat yleisin kuolinsyy maailmassa, ja parantumattomaan syöpään liittyy usein potilaan elämänlaatua merkittävästi haittaavaa ahdistus- ja masennusoireilua. Usein tähän psyykkiseen ahdinkoon liittyy eksistentiaalista kärsimystä, joka juontuu esimerkiksi kuolemanpelosta, elämän merkityksettömäksi kokemisesta, yksinäisyydestä ja toivottomuudesta. Psykedeeliavusteisia hoitomuotoja pidetään yhtenä tulevaisuuden mahdollisuutena osana palliatiivista hoitoa syöpäsairailla, sillä psykedeelien tuottamiin tajunnantilan ja kognition muutoksiin sekä henkisiin kokemuksiin on liitetty eksistentiaalisen kärsimyksen vähenemistä ja elämän merkitykselliseksi kokemisen lisääntymistä. Klassisten psykedeelien kentältä erityisesti psilosybiini on herättänyt lääketieteellistä kiinnostusta, sillä sitä on käytetty vuosituhansien ajan eri ihmisyhteisöissä sakramentaalisiin ja parantaviin tarkoituksiin. Tämän kirjallisuuskatsauksen tarkoituksena on selvittää, miten psilosybiini on yhteydessä ahdistuksen ja masennuksen vähenemiseen syöpäsairailla potilailla. Tiedonkeruumenetelmänä käytettiin systemaattista aineistohakua Scopus- ja Web of Science -tietokannoista. Mukaan valikoitui viisi yksittäistä tutkimusta, joista neljässä tutkittiin syöpää sairastavien henkilöiden masennus- ja ahdistusoireiden muutosta suhteessa psilosybiinin nauttimiseen kontrolloidussa tutkimusympäristössä. Viides tutkimus on seurantatutkimus yhdelle edellä mainituista kokeellisista tutkimuksista. Tutkimusten valintakriteerinä oli, että koehenkilöiden ahdistusta ja masennusta oli mitattu jollakin kvantitatiivisella menetelmällä ja että tutkimus oli julkaistu vuoden 2000 jälkeen. Tämän katsauksen tulokset osoittivat, että psilosybiini yhdessä kokemukseen valmistelevien ja sitä integroivien tapaamisten kanssa tuottaa merkittävää ahdistuksen ja masennuksen vähenemistä. Koehenkilöt arvioivat psilosybiinikokemukset itselleen merkityksellisiksi ja luonteeltaan henkisiksi. Muutokset olivat myös ajassa pysyviä. Psilosybiinin tuottamilla mystisillä kokemuksilla löydettiin myös olevan medioiva rooli psilosybiinin tuottamien positiivisten vaikutusten välittymisessä, vaikka yhteys ei ollutkaan enää 4,5 vuoden seurantajakson päättyessä tilastollisesti merkitsevä. Tämä katsaus antaa viitteitä siitä, että psilosybiinillä on potentiaalia syöpäsairaiden potilaiden masennus- ja ahdistusoireilun vähentämisessä sekä elämänlaadun parantamisessa osana palliatiivista hoitoa. Psilosybiinin vaikutusmekanismeiksi ahdistus- ja masennusoireilun vähentämisessä on ehdotettu henkisyyden kokemuksia sekä juurtuneiden ajattelu- ja käyttäytymismallien muuttumista, mutta varmuutta ei toistaiseksi ole. Tähän katsaukseen valittujen tutkimusartikkelien osalta rajoitteisiin lukeutuu mahdollisesti vinoutunut otos, jossa lähtötason kiinnostus psykedeeleihin voi olla valtaväestöä suurempi, sekä keskusteluhoidon ja psilosybiinin yhteisvaikutus, jota ei voitu vakioida. Tulevaisuudessa tarvitaan jatkotutkimuksia entistä kattavammalla otannalla tulosten vahvistamiseksi sekä laadullista tutkimusta psilosybiinin vaikutusmekanismien tarkemmaksi ymmärtämiseksi.
-
(2022)Tavoitteet. Psykedeelit ovat siirtymässä viihdekäytöstä mielenterveyden hoitokeinoksi. Psykedeeliavusteista terapiaa on tutkittu monen eri mielenterveyden häiriön hoitamisessa, kuten masennuksessa, ahdistuneisuudessa ja PTSD:ssä. Psykedeelien vaikutusmekanismeista ei vielä tiedetä tarpeeksi, mutta yhdeksi vaikuttavaksi tekijäksi on ehdotettu kognitiivisen joustavuuden lisääntymistä. Tässä katsauksessa tarkastellaan psykedeelien vaikutuksia kognitiiviseen joustavuuteen sekä akuutisti että psykedeelisen kokemuksen jälkeen, ja pohditaan kognitiivisen joustavuuden merkitystä psykedeeliavusteisessa terapiassa. Menetelmät. Katsauksessa esitellään viisi (5) tutkimusta vuosilta 2018–2022 psykedeelien ja kognitiivisen joustavuuden välisistä yhteyksistä, joista yksi (1) on toteutettu kliinisellä populaatiolla. Tutkimukset haettiin Google Scholar-, Scopus- ja Pubmed-tietokannoista hakusanoilla ”flexibility”, ”cognitive flexib” AND ”psychedelic”, ”mdma”, ”lsd”, ”ayahuasca”, ”psilocybin”. Tulokset ja johtopäätökset. Tutkimustulokset psykedeelien vaikutuksista kognitiiviseen joustavuuteen ovat ristiriitaisia erityisesti akuuttien vaikutusten osalta, mutta pidemmän aikavälin tulokset ovat yhteneväisempiä, että kognitiivinen joustavuus lisääntyy sekä viikon että kuukauden jälkeen psykedeelisestä kokemuksesta. Tutkimukset ovat kuitenkin alustavia, joten luotettavia johtopäätöksiä on vielä vaikeaa tehdä. Psykedeelien positiiviset vaikutukset mielenterveyteen voivat osaltaan selittyä suoraan kognitiivisen joustavuuden lisääntymisellä, mutta kognitiivinen joustavuus saattaa olla myös psykedeelien vaikutuksia välittävänä tekijänä psykedeeliavusteisessa terapiassa.
-
(2023)Tavoitteet: Palliatiivisen hoidon tarve tulee kasvamaan tulevaisuudessa väestön ikääntyessä. Psyykkinen oireilu, kuten mieliala-, ahdistuneisuus- ja eksistentiaalinen oireilu, on palliatiivisen hoidon piirissä yleistä, ja sen hoitaminen on toistaiseksi osoittautunut haastavammaksi kuin peruspopulaatiossa. Psykedeeliavusteinen psykoterapia (psychedelic-assisted psychotherapy, PAT) on hoitomuoto, jonka soveltamista psykiatriaan on alettu 2000-luvulla tutkia uudestaan lähes täydellisen parikymmentä vuotta kestäneen tauon jälkeen. Tässä tutkielmassa arvioidaan kirjallisuudessa kertynyttä näyttöä psykedeeliavusteisen terapian sovellettavuudesta, tehokkuudesta ja turvallisuudesta palliatiivisen hoidon kontekstissa. Menetelmät: Tutkimuskirjallisuus haettiin PubMed-, Web of Science - ja Google Scholar -tietokannoista hakusanalla ”psychedelic-assisted psychotherapy palliative care”. Tutkimuksia etsittiin myös aiheeseen liittyvien artikkeleiden lähdeluetteloista. Tulokset ja johtopäätökset: Tulosten mukaan psykedeeliavusteinen terapia on turvallinen ja hyvin palliatiivisen hoidon kontekstiin soveltuva hoitomuoto. Tutkimuksissa saavutettiin efektikooltaan suuria vaikutuksia potilaiden ahdistus-, masennus- ja eksistentiaalisissa oireiden hoidossa. Tutkimusta on kuitenkin tehty vielä kohtuullisen vähän ja tulosten tulkintaa rajoittaa tietyt metodologiset haasteet, kuten sokkouttamisen vaikeus ja odotusvaikutukset. Psykedeeliavusteinen terapia on kuitenkin lupaava hoitomuoto, jonka tutkimus tulee todennäköisesti lisääntymään lähivuosina entisestään.
-
(2018)In today’s health-care, evidence-based medicine is practised, which means that treatment needs to be based on the latest research. Country-specific guidelines, that help to apply latest research into practise, are created to standardize treatment and to ease the work of clinicians. In my thesis I will compare Finnish (käypä hoito) and Canadian (CANMAT) recommendations for psychosocial treatment of depression. Various therapies can be used in the treatment of depression. Cognitive and interpersonal psychotherapies and behavioural activation have the strongest recommendation in the treatment of acute depression. The most clear difference between the recommendations is regarding psychodynamic therapies; In finnish recommendation psychodynamic therapies are seen as effective as other therapies, whereas in Canadian recommendation the grading for it is not as strong. The lack of research on psychodynamic therapies is most likely a major factor in it’s weaker position. The amount of research has increased in recent years and the grading of psychodynamic therapies has improved accordingly in both recommendations. The position of psychodynamic therapies in the treatment of depression is still controversial which can be seen in the difference between Finnish and Canadian recommendations.
-
(2019)Tavoitteet. Tämän kandidaatintutkielman tarkoituksena on luoda katsaus psykogeenis-ten äänihäiriöiden kuntoutusmenetelmiin sekä niiden vaikuttavuuteen. Tässä kirjalli-suuskatsauksessa pyrin kartoittamaan psykogeenisten äänihäiriöiden syntymekanisme-ja, interventioita sekä puheterapian roolia häiriön hoidossa. Lisäksi pyrin selvittämään erilaisten kuntoutusmenetelmien vaikuttavuutta. Menetelmät. Tutkimus toteutettiin integroivana kirjallisuuskatsauksena, jonka aineisto on koostettu tieteellisistä artikkeleista. Artikkelit ovat valikoituneet hakulausekkeen pe-rusteella. Hakulausekkeeni ovat: (psychogenic AND speech disorders) AND (speech therapy). Tulokset ja johtopäätökset. Psykogeenisiä äänihäiriöitä arvioidaan ja hoidetaan monitie-teellisesti. Äänen arvioinnissa käytetään endoskooppisia tutkimuksia, äänen akustista analyysia sekä erilaisia kyselylomakkeita. Psykologisten taustatekijöiden arviointi suori-tetaan potilashaastatteluin ja kyselylomakkein. Psykogeenisten äänihäiriöiden kuntou-tuksessa yhdistyvät ääniterapia sekä psykologinen kuntoutus. Ääniterapiaa toteutetaan fonaatiota tavoittelevilla konservatiivisilla ääniharjoituksilla. Psyykkisiä taustatekijöitä hoidetaan keskustelemalla asiakkaan kanssa äänihäiriön synnyttäneistä sekä ylläpitä-vistä tekijöistä sekä kognitiivisen käyttäytymisterapian menetelmiä hyödyntäen. Ääniterapia tehoaa hyvin psykogeenisten äänihäiriöiden hoidossa edellyttäen, että terapiaan sisältyy äänihäiriötä ylläpitävän psyykkisen kuormituksen lievittäminen. Erityisesti kognitiivinen käyttäytymisterapia on osoittautunut tässä tehokkaaksi. Lisää tutkimusta tarvittaisiin siitä, millä ehdoin puheterapeutti voi toimia hoitavana ammattilaisena psykogeenisen äänihäiriön hoidossa ja riittääkö esimerkiksi Suomessa opiskellun logopedian opintokokonaisuuteen sisältyvän psykologian oppimäärä häiriön hoitoon.
-
(2022)Tavoitteet. Päihdeongelmilla viitataan yleisesti sellaiseen päihteiden käyttöön, jonka yhteydessä terveysriskit ovat lisääntyneet tai tilanteeseen, jossa jonkin päihdehäiriön diagnostisen kategorian kriteerit täyttyvät. Päihderiippuvuus on puolestaan oireyhtymä, jonka tyypillisiä piirteitä ovat muun muassa päihteen käytön pakonomaisuus, vieroitusoireet ja toleranssin kasvu sekä päihteen käytön jatkuminen haitoista huolimatta. Muuhun väestöön verrattaessa päihdehäiriödiagnoosin omaavilla esiintyy selkeästi enemmän mielenterveysongelmia, minkä lisäksi päihdehäiriöihin liittyy sosiaalista syrjäytymistä sekä vahvoja stigmoja. Matalan kynnyksen päihdepalvelut ovat päihteiden käyttäjille suunnattuja palveluita, joissa asiakkaalta vaadittavia edellytyksiä palveluihin hakeutumisessa on madallettu normaaleihin palveluihin verrattaessa. Monissa matalan kynnyksen päihdepalveluissa voi esimerkiksi asioida anonyymisti, päihtyneenä sekä ilman ajanvarausta. Tämän kirjallisuuskatsauksen tarkoituksena on pyrkiä selvittämään psykologien tuottamia hyötyjä ja mahdollisuuksia matalan kynnyksen päihdepalveluissa ottaen huomioon muun muassa päihdehäiriöiden ja muiden mielenterveysongelmien voimakkaan samanaikaissairastavuuden. Tämän lisäksi tarkoituksena on herätellä psykologian opiskelijoita sekä jo valmistuneita ammattilaisia alati pahenevaan päihdetilanteeseen. Menetelmät. Katsauksen aineisto etsittiin käyttämällä PubMed ja OvidMedline tietokantoja hakusanoilla: “substance abuse”, “harm reduction”, “substance use disorder + mental health”, “substance abuse + psychologist”, “low-threshold services”, “low-threshold services + psychologist” sekä näiden yhdistelmiä. Tämän lisäksi tiedonhaussa hyödynnettiin jo löydettyjen artikkelien lähdeluetteloja. Tulokset ja johtopäätökset. Useiden tutkimusten mukaan psykologien koulutus sekä valmiudet soveltuisivat päihdehäiriöiden hoitoon. Moniammatillisen tiimin tarjoamana mielenterveysapua yhdistettynä päihdehoitoon pidettiin parhaimpana hoitomuotona samanaikaisesti ilmeneville päihde- ja mielenterveyshäiriöille. Matalan kynnyksen päihdepalveluissa toimivista psykologeista kirjallisuudesta ei löytynyt tietoa, mutta tutkimusten mukaan lyhyillä interventioillakin saatiin vähennettyä asiakkaiden riskialtista päihteiden käyttöä sekä luotua motivaationaalista siirtymää kohti päihdehäiriöstä kuntoutumista. Psykologien laajan mielenterveystietämyksen sekä vuorovaikutustaitojen perusteella myös matalan kynnyksen päihdepalveluissa oletettavasti hyödyttäisiin heidän osaamisestaan. Nykyisen päihdetilanteen suunnatessa alati huolestuttavampaan suuntaan psykologien panostus päihdekriisiin voisi näkyä pilottihankkeena, jossa psykologien palveluita tarjottaisiin matalan kynnyksen päihdepalveluissakin.
-
(2017)In organizations it is more and more common to understand that time is not the only resource employees possess. The concept of psychological capital is intended to describe those people’s psychological resources that positively affect the quality of work. Psychological capital depicts people’s ability to appraise situations positively and succeed in goals based on confidence, motivation and failure tolerance. It can be developed intentionally and it is a measurable concept. It consists of four dimensions: hope, optimism, resilience and self-efficacy. Psychological capital has an effect, among other things, on work performance and well-being. So far, there is only preliminary evidence that psychological capital can be developed with short intervention trainings. However, the scope of the interventions so far have been narrow. Research on the development of psychological capital is very limited and more research is needed. This review states that by understanding the antecedents of psychological capital more comprehensive and effective interventions can be developed. In addition, the shortcomings of the research and suggestions for future studies are highlighted.
-
(2023)Tavoitteet. Työn vaatimuksilla on merkittävä vaikutus yksilön hyvinvointiin työssä. Mitä paremmin työhyvinvointia selittävät tekijät tunnetaan, sitä tehokkaammin nuorten työntekijöiden hyvinvointia voidaan varhaisessa vaiheessa tukea ja heidän hyvinvointiaan horjuttavaa kuormittumista estää. Menetelmät. Tutkimuksen teoreettisena viitekehyksenä toimi työn vaatimusten ja voimavarojen malli (JDR-malli). Katsauksessa tarkasteltiin erityyppisten työhyvinvointitutkimusten tuloksia ja arvioitiin niiden valossa työn vaatimusten vaikutusta nuorten, alle 35-vuotiaiden, työntekijöiden hyvinvointiin Pohjoismaissa. Tulokset ja johtopäätökset. Tutkimustulokset olivat linjassa JDR-mallin kanssa vahvistaen näkemystä siitä, että sekä paljon kuormittava (high strain) työ että passiivinen työ olivat molemmat yhteydessä heikentyneeseen työhyvinvointiin nuorilla pohjoismaisilla työntekijöillä. Psykologisten työn vaatimusten ja työhyvinvoinnin välistä yhteyttä muovaaviksi tekijöiksi tunnistettiin esimerkiksi ikä, koulutustaso sekä yksilön ominaisuudet. Näiden tekijöiden parempi ymmärtäminen auttaisi kehittämään tehokkaampia ikäkohtaisia menetelmiä työkuormituksen ja mielenterveyden ongelmien ennaltaehkäisyyn.
-
(2018)Psychosis is a condition in which a person's sense of reality is weakened and he/she has considerable difficulty in distinguishing what is true and what is not. Psychosis includes a number of different symptoms. The most typical symptoms are various hallucinations and delusions, fragmentation of thought and speech and abnormal behavior. For example, schizophrenia, psychotic depression, bipolar disorder, schizoaffective disorder and various personality disorders may include psychotic episodes. In schizophrenia there are significant difficulties in all domains of cognition. Difficulties can be observed in childhood. Children who develop schizophrenia in later years experience difficulties which have been observed as early as age 3. In first grade, their grades are about one standard deviation lower than those of their peers. The cognitive level prior to illness has not been associated with the timing of the illness, so the deficits in cognition can not be explained by pre-symptoms. As psychotic illness progresses, the level of cognitive function remains stable. This hypothesis is supported by most of the research. However, the results are in some respects contradictory. According to some research, cognitive functioning weakens steadily as the illness progresses. Some results have found that cognitive functioning improves as the disease progresses. Similarly, there are contradictory results as to the relationship between psychotic symptoms (positive and negative) and cognitive functioning. Support is most prevalent in the hypothesis that there is no connection between the level of difficulty of psychotic symptoms and cognitive deficits. In psychotic patients, the level of cognitive impairment has a greater effect on overall functional capacity than the symptoms of psychosis. The difficulty of cognitive disorders predicted lower real world functioning more than the difficulty of positive or negative symptoms. In addition to the clinical symptoms of psychosis, it is important to always evaluate cognitive functioning and aim to rehabilitate cognition.
-
(2018)BACKGROUND: There are challenges in differentiating psychotic depression from bipolar disorder and schizophrenia, and it is thus meaningful to investigate the differences between these disorders. A substantial number of psychotic depression patients get a later diagnosis of bipolar disorder or schizophrenia. QUESTIONS: (1) What are the differences in clinical picture, clinical outcome and social functioning of psychotic depression when compared to bipolar disorder and schizophrenia? (2) Does the clinical picture differentiate between those whose diagnosis shifts to bipolar disorder or schizophrenia and those who retain their diagnosis of psychotic depression? RESULTS: Diagnostic judgement of psychotic depression differs from that of bipolar disorder and schizophrenia. The latter require longer follow-ups, whereas psychotic depression can be transitory. The clinical picture of psychotic depression patients whose diagnosis switched to bipolar disorder and schizophrenia resembled those disorders even at baseline. Those shifting from psychotic depression to bipolar disorder had more positive and fewer negative symptoms, whereas those shifting to schizophrenia had worse functioning and more psychotic symptoms. There were no significant differences between the clinical picture of psychotic depression and bipolar disorder. Schizophrenics, on the other hand, have more involuntary treatment and were more likely to harm others, when compared to patients of psychotic depression. Conversely, psychotic depression patients were more prone to deliberate self-harm and have physical health problems. Patients of psychotic depression have, overall, better social outcome than schizophrenics. Bipolar disorder patients seem to have higher education but more unemployment and worse social relationships than psychotic depression patients. All in all, the outcome of psychotic depression is much better than schizophrenia’s but does not significantly differ from that of bipolar disorder. CONCLUSIONS: It seems that challenges to differentiate psychotic depression from bipolar disorder and schizophrenia are linked to shorter follow-up. Though some differences may be observable even at baseline, differences in clinical picture, clinical outcome and social functioning become more evident in longer follow-up.
-
(2023)Psykopatia on käsitteenä vanha ja tutkimusta psykopatian ja väkivallan yhteydestä on paljon. Näiden korrelaatio on PCL-R menetelmää käyttäneissä tutkimuksissa ollut kohtuullinen, mutta kriittisemmät tutkimukset ovat huomauttaneet, ettei PCL-R:ään kuuluvat antisosiaaliset elementit välttämättä kuuluisi psykopatian kriteereihin ja ettei PCL-R välttämättä ole tarpeeksi validoitu tapa mitata psykopatiaa. Tämän lisäksi paljon tukea saaneen teorian mukaan psykopatia vaikuttaa jakautuvan primaariseen ja sekundaariseen psykopatiaan, mikä tarkoittaa, että eroja näiden kahden ryhmän yhteydellä väkivaltakäyttäytymiseen saattaa esiintyä. Täten katsauksen tavoitteena on ymmärtää psykopatian ja väkivallan välillä esiintyvää yhteyttä tutkimalla psykopatian konstruktiota ja vertailemalla PCL-R:llä saatuja tuloksia muihin psykopatiamittareihin. Kaikki tutkimukset on haettu google scholarista tai merkittävimmissä artikkeleissä käytetyistä lähteistä. Hakusanoina on käytetty mm. “psychopathy and violence”, “primary and secondary psychopathy”, “PCL-R and violence”, “PPI and violence” sekä “CAPP and violence”. Kaikki tutkituista psykopatiamittareista vaikuttivat kuitenkin olevan yhteydessä väkivaltakäyttäytymiseen, joskin yhteys oli merkittävästi kiinni menetelmien antisosiaalisista tai behavioraalista osatesteistä. PCL-R:n faktori 1 (interpersonaalisuus-affektiivisuus) ei ole tutkimuksissa lisännyt inkrementaalista validiteettia faktorille 2 väkivallan ennustamiseksi. Lisäksi, joissakin tutkimuksissa faktori 1 näytti päinvastoin heikentävän yhteyttä. Tulokset olivat PPI:n ja CAPP:n osilta samankaltaiset, mikä viittaa siihen, ettei spesifisti psykopatialle ominaiset piirteet välttämättä ole yhteydessä väkivaltakäyttäytymiseen. Koska psykopatiamittareista etenkin PCL-R on oikeudellisessa kontekstissa yleisesti käytetty väkivallanriskiarvion mittari, olisi näiden tutkimusten valossa tärkeää harkita väkivallanriskiarvioon suunnitellun HCL-20 mittarin käyttöä kyseisessä tarkoituksessa mahdollisen stigmatisoinnin ehkäisemiseksi.
Now showing items 398-417 of 615