Browsing by bachelor's degree program "Psykologian kandiohjelma"
Now showing items 41-60 of 184
-
(2024)Aim. Intuition is known to often develop with expertise. The review inspected how recruitment professionals use their intuition when making recruitment decisions, how they perceive their use of intuition and what recruiter-related factors predict intuition use. In addition, the aim was to determine whether experts differ from laypeople in recruitment decision making based on intuition. Methods. The literature was searched in Web of Science and Google Scholar databases using the keywords "intuition AND hiring" and "intuition AND recruitment". Articles published since 2010 were selected. The papers selected for the review were all studies in which the participants were individuals making recruitment decisions in their jobs, or studies comparing recruitment professionals to laypeople. Conclusions. Intuition is used in particular to assess the organizational fit. In addition, it is used to predict the personality or the competence of the candidate. Even though the possible drawbacks of intuitive thinking are recognised, it is also viewed to be a good tool in decision-making processes in some situations. There are indications that people who tend to base their decisions on experimentality in general, are also more likely to use their intuition in recruitment decisions. Evidence on the differences between professionals and laypeople in the accuracy of intuitive decision-making varies. On the whole, there is a lack of quantitative research on the subject.
-
(2023)Autism spectrum disorder is a widespread neurobiological developmental disorder that can be detected early in childhood. General features of autism spectrum disorder include learning difficulties, disorders of language development, repetitive behavior, difficulties in maintaining eye contact, and difficulties in forming social relationships. Self-injurious behavior is common in autism spectrum disorder, but it is not included in the diagnostic criteria for this disorder. This review introduces self-injurious behavior in autism spectrum disorder specifically, its prevalence, predictable risk factors, and factors that trigger and maintain the behavior. About 27.7% of those diagnosed with autism spectrum disorder exhibit self-harming behavior. The most prominent predictors are poor verbal abilities, sleep problems, autism severity, low cognitive level, stereotypical behavior, impulsivity, and atypical sensory processing. In this review, the factors that trigger and sustain self-injurious behavior, are discussed from a behavioral perspective, which is also combined with ideas of body awareness also known as interoception. According to the behavioral model, self-injurious behavior can be a learned way to avoid unpleasant tasks, communicate anxiety, discomfort, pain, frustration, or attention-seeking. The environmental response to self-injury can in turn maintain, reinforce, or weaken self-injurious behavior. The review also considers the challenging nature of the symptoms being treated and emphasizes early identification, intervention, and increasing knowledge for relatives and other caregivers.
-
(2023)Tavoitteet: Itsemurhariskin ylisukupolvisuutta vanhemman ja lapsen välillä on tutkittu jonkin verran, mutta isovanhemman itsemurhan vaikutuksista kolmanteen sukupolveen tiedetään vielä melko vähän. Tämän tutkielman tavoitteena on tarkastella isovanhemman itsemurhan vaikutuksia lapsenlapsen itsemurhariskiin. Aihe on tärkeä, jotta osattaisiin arvioida itsemurhariskiin vaikuttavia tekijöitä ydinperheen itsemurhia laajemmin, ja kohdistaa esimerkiksi itsemurhien ehkäisyyn liittyvät interventiot tehokkaasti. Menetelmät: Lähdekirjallisuus hankittiin Google Scholar tietokannan avulla erilaisilla yhdistelmillä hakusanoista “transgenerational transmission”, “trauma”, ”third generation”, “suicide”, “familial transmission” ja “suicidal behavior”. Tulokset ja johtopäätökset: Isovanhemman itsemurha voi vaikuttaa lapsenlapsen itsemurhariskiin niin geneettisten ja epigeneettisten muutosten, perheen psykososiaalisen ympäristön, mielenterveyden häiriöiden periytyvyyden kuin häpeän ja stigman kautta. Osa vaikutuksista on suorempia, kuten geneettiset tekijät, ja osa epäsuorempia, kuten keskimmäisen sukupolven psyykkinen sairastuminen ensimmäisessä sukupolvessa tapahtuneen itsemurhan seurauksena. Ensimmäisessä sukupolvessa tapahtuneen itsemurhan ja kolmannen sukupolven itsemurhariskin välillä on siis havaittavissa useita riskiä välittäviä tekijöitä, mikä on merkittävä havainto esimerkiksi itsemurhariskiin vaikuttavien tekijöiden ymmärtämisen ja itsemurhien ehkäisyn kannalta.
-
(2024)Tavoitteet: Post-traumaattista stressihäiriötä, eli PTSD:tä, sairastavilla esiintyy runsaasti heikkoa hoitovastetta. Häiriön yksilöllistä oireilua saattavat hallita traumaan liittyvät tunnetilat, jolloin niiden uniikkeihin toimintamekanismeihin tulisi kohdentaa tarkoin valittua hoitoa. Yksi näistä PTSD:ssä usein toistuvista, hallitsevista tunnetiloista on häpeä. Itsemyötätunnon harjoittamista tulisi tutkia häpeäpainotteisen PTSD:n hoidossa, sillä niiden on todettu lieventävän häpeälle tyypillisiä itsekriittisiä ja itseä tuomitsevia toimintamalleja. Tutkielman pääasiallisena tavoitteena on selvittää, auttavatko itsemyötätuntoiset menetelmät häpeäpainotteisen PTSD:n oirekuvan lievittymisessä. Samalla kartoitetaan PTSD-oireiden, häpeän ja itsemyötätunnon välisiä kahdenkeskisiä yhteyksiä sekä selvitetään, vaikuttaako itsemyötätuntoisuus eri tavoin geneeriseen kuin traumaan liittyvään häpeään. Menetelmät: Tutkimuskirjallisuutta haettiin Google Scholar, Ovid Medline, PubMed sekä Helka -tietokannoista. Käytettyjä hakusanoja ja niiden yhdistelmiä olivat “ptsd”, “self-compassion”, “shame” ja “trauma”. Tulokset ja johtopäätökset: Itsemyötätuntoiset menetelmät vaikuttivat lupaavilta häpeäpainotteisen PTSD:n hoidossa. Traumaan liittyvä häpeä sääteli itsemyötätunnon ja PTSD-oireiden välistä yhteyttä. PTSD-oireet, häpeä ja itsemyötätunto ilmensivät mielekkäitä kahdenkeskisiä yhteyksiä. Lisäksi itsemyötätuntoisuus osoitti samankaltaista yhteyttä niin geneeriseen kuin traumaan liittyvään häpeään. Tulokset itsemyötätunnon traumaan liittyvää häpeää sekä siitä kärsivien PTSD-oireita lievittävistä vaikutuksista saattavat olla yleistettävissä ainoastaan interpersonaalista väkivaltaa kokeneisiin yksilöihin. Tulevaisuudessa olisi hyvä tutkia lisää itsemyötätunnon ja häpeäpainotteisen PTSD:n yhteyttä myös toisenlaista traumaa kokeneiden populaatiossa sekä keskittää huomioita erilaisiin PTSD:tä ylläpitäviin ja sen oirekuvaa hallitseviin tunnetiloihin.
-
(2021)Mental health patients face a great deal of prejudice and discrimination in their lives. One of the highly stigmatized disorders is schizophrenia, and it’s stigma can hinder patients’ lives in several ways. Self-stigmatization is a phenomenon in which patients end up internalizing the public stigma. Research has mostly been focused on stigma, but self-stigma has started to attract scientists’ attention recently as well. The aim of this literature review is to examine self-stigma and the effect it might have on the lives of people with schizophrenia. The self-stigma of patients with schizophrenia has been found out to be strong and its degree is associated with different psychosocial and clinical outcomes. Increased self-stigma is associated with lower self-esteem and self-efficacy. It has also found out to be positively correlated with social avoidance and non-adherence to treatment. The severity of schizophrenia symptoms appears to be associated with self-stigma but the results are a bit unclear if positive and negative symptoms are treated separately. Self-stigma might mediate the association between lack of insight and different negative outcomes. There is some preliminary evidence of treatment methods, and cognitive and narrative methods along with methods focusing on empowerment might prove to be effective to reduce self-stigma. Further research on the associations mentioned in this review would be necessary since the knowledge of the mechanisms behind these associations is scarce and according to these results, self-stigma may reduce patients’ quality of life. With efficient interventions, it could be possible to promote patients’ mental well-being.
-
(2022)Vaikka suuri osa ilmetutkimuksesta nojaa erilaisiin oletuksiin neutraalista ilmeestä, sen havaitsemaisesta on vain vähän tutkimusta ja neutraalin ilmeen tarkkaa määritelmää ei ole useimmiten pohdittu lainkaan. Kasvojen ilme voidaan määritellä ilmeen havaitsijan (”näyttää neutraalilta”) tai sen tuottajan (”tuntuu neutraalilta”) näkökulmasta. Tunneilmeistä poiketen neutraali ilme voidaan tämän lisäksi määritellä myös kasvojen lihasten täysin rentona tilana. Neutraaliksi tarkoitetun ilmeen tunnistaminen tunnetyhjäksi on vaikeampaa kuin tunneilmeiden, kuten vihaisuuden tai ilon tunnistaminen. Tunnelataukseltaan neutraaliksi arvioimisen sijaan se usein havaitaan hieman negatiivisena ilmeenä. Miesten ilmeeltään neutraalit kasvot havaitaan herkemmin vihaisina kuin naisten, mikä johtuu osittain kasvojen sukupuolityypillistä rakenteesta. Havaintoja onkin selitetty mm. kasvojen yksilökohtaisten piirteiden samankaltaisuudella tiettyjen tunneilmeiden kanssa niin, että ilmeeltään neutraalit kasvot herättävät rakenteensa vuoksi tiettyä tunnetta. Kasvojen ilmeen tunnistaminen oikein on helpompaa, mikäli henkilöt ovat samasta sosiokulttuurillisesta yhteisöstä. Eri sosiokulttuurisista yhteisöistä tulevien henkilöiden välillä on puolestaan korkeampi riski tulkita kasvoilta välittyvä tunneviesti väärin. Neutraalin ilmeen taustalla saatavat vaikuttaa tunneilmeiden havaitsemisesta poikkeavat kognitiiviset prosessit, mikä tekee neutraalin ilmeen havaitsemisesta herkemmän tunneviestin tulkintaan vaikuttavien tekijöiden vaikutukselle. Neutraalin ilmeen määritelmään vaikuttaa kyseessä olevan tutkimuksen tarkoitus. Emootioiden tutkimuksessa saatetaan määritellä neutraali ilme havaitsijan näkökulmasta ilmeeksi, joka ei herätä mitään tunnetta. Ilmeen havaitsijan sekä tuottajan näkökulmista määritelty neutraali ilme on kuitenkin haastava kontrolloitava. Neutraalin ilmeen määrittelyn ollessa kasvojen lihasten täysin rento tila, sitä ei oletettavasti havaita tunnelatauksettomana, mutta on helpommin kontrolloitavissa. Neutraalin ilmeen tarkka tutkimuskohtainen määrittely parantaisi sekä neutraalista ilmeestä ja sen havaitsemisesta että ilmeistä tehtävän tutkimuksen laatua kokonaisuudessaan.
-
(2023)Tavoitteet. Episodinen muisti viittaa aikaisempien tapahtumien ja kokemusten muistiin. Kaksikielisillä ihmisillä nämä muistot voivat liittyä erilaisiin kieliympäristöihin. Tässä katsauksessa tarkastelen kielisidonnaista muistia, eli mieleen palautuksessa käytetyn kielen vaikutusta siihen, miten helposti eri kielillä taltioituneet muistot palautuvat mieleen. Tämän lisäksi pohdin mitä nämä tutkimustulokset kertovat muistin ja kielen välisestä suhteesta, keskittyen erityisesti teorioihin eri kielten kognitiivisten representaatioiden yhteneväisyydestä. Menetelmät. Tutkimuskirjallisuus haettiin käyttäen Google Scholar, Pudmed sekä Helka- tietokantoja, hakusanoilla bilingual*AND episodic* AND memory*, language-dependent* AND episodic* AND memory*, language-independent* AND episodic* AND memory*, bilingual* AND episodic* AND memory*, language-dependent* AND recall*. Katsaukseen valikoitiin 2000-luvun alun jälkeen julkaistuja englanninkielisiä vertaisarvioituja tutkimuksia. Tulokset ja johtopäätökset. Tutkimustulokset osoittavat, että muistihaussa käytetty kieli tukee saman kielisten muistojen mieleen palautusta, puoltaen näin kielisidonnaisen muistin ilmiötä kaksikielisillä ihmisillä episodisen muistin kontekstissa. Ilmiön voimakkuuteen havaittiin kuitenkin vaikuttavan toisen kielen taitotaso sekä muistihaussa hyödynnettyjen vihjesanojen abstraktius ja kulttuurikohtaisuus. Katsauksessa löydettiin myös näyttöä sille, että kaksikieliset voivat oppia kiertämään kielisidonnaisen muistin ilmiötä hyödyntämällä molempien kieltensä resursseja muistihaun tukena. Kokonaisuudessaan tulokset viittaavat siihen, että kielten kognitiivisten representaatioiden verkosto ei ole täysin yhtenevä, sillä episodisten muistojen kaltainen informaatio eroaa tavoitettavuudessaan eri kielten välillä.
-
(2023)Tavoitteet. Psykedeelejä tutkitaan mielenterveysongelmien hoidossa. Niiden tyypillisesti useita tunteja kestävä vaikutusaika edellyttää annostelupäivänä pitkää terapeuttista seurantaa. Toisaalta on viitteitä, että kokemuksen voimakkuus liittyy pitkäaikaisiin paranemistuloksiin. Psykedeeli 5-MeO-DMT:n akuutti vaikutus on hyvin lyhytaikainen, mutta siihen liitetään erityisen voimakkaita ja uudistavia kokemuksia. Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, soveltuisiko 5-MeO-DMT mielenterveysongelmien hoitoon, ja mitkä tekijät liittyvät pitkäaikaisiin tuloksiin. Menetelmät. Tehtiin 31.5.2023 kirjallisuushaku keskeisistä lääketieteen ja psykologian tietokannoista hakusanoilla ”5-MeO-DMT” ja ”5-methoxy-N,N- dimethyltryptamine”. Rajattiin ulos muilla kuin ihmisillä tehdyt kokeelliset tutkimukset, synteesiin ja tunnistukseen liittyvät tutkimukset, pelkät patenttihakemukset sekä katsaukset, joissa 5-MeO-DMT ei ollut keskeisessä roolissa, tai jos tutkimus ei ollut mielenterveysvaikutusten kannalta kiinnostava. Tulokset ja johtopäätökset. Katsaukseen hyväksyttiin 16 vertaisarvioitua artikkelia ja kaksi tiivistelmää. Kontrolloituja kliinisiä tutkimuksia ei ole vielä julkaistu vertaisarvioidusti lehdissä. Terveillä vapaaehtoisilla tehty kontrolloitu tutkimus, naturalistiset sekä kyselytutkimukset täydentävät kuvaa. On olemassa alustavaa näyttöä hoitoresistentin masennuksen merkittävästä lievittymisestä muutamassa tunnissa kontrolloidussa kliinisessä kokeessa, tulosten säilyessä ainakin viikon ajan. On raportoitu hyötyjä mm. ahdistuneisuudesta, traumaattisesta stressihäiriöstä, pakko-oireisesta häiriöstä ja päihdehäiriöistä kärsiville. Mielenterveyden parantuminen pitkäaikaisesti vain yksittäisten annostelukertojen jälkeen saattaa olla mahdollista. Pitkäaikaisiin tuloksiin liitetään tietoisuustaitoharjoitusten käyttöä sekä rakenteisia annostelutilanteita, seremoniallisia tekniikoita ja mystistä kokemusta. Synteettistä 5-MeO-DMT:tä käytettäessä ei ole raportoitu vakavia haittatapahtumia laboratorio-olosuhteissa, mutta sääntelemättömissä olosuhteissa hengitettyyn konnanmyrkkyyn on liittynyt kuolemantapauksia. Kuten muissakin psykedeelihoidoissa, merkitystä vaikuttaa olevan potilaan mielentilalla ja ympäristöllä. 5-MeO-DMT:n erityisenä etuna on tajunnan muuntumisen lyhyt kesto, mikä mahdollistaa yksilöllisen annostelun ja muihin psykedeelihoitoihin verrattuna lyhyet annosteluistunnot.
-
(2023)Tavoitteet. Tutkimuksen tavoitteena oli kerätä yhteen uutta tutkimustietoa autismikirjossa ilmenevien kasvojen tunnistuksen ja prosessoinnin poikkeavuuksista. Katsaus keskittyy pääosin kasvojen identiteetin tunnistamiseen liittyviin poikkeavuuksiin autismissa. Katsauksessa vertaillaan eri osa-alueilla tehdyistä tutkimuksista saatuja tuloksia toisiinsa ja tuodaan esille mahdollisia selittäviä tekijöitä. Katsauksessa käsitellään myös tutkimustiedon hyödyntämistä kliinisissä sovellutuksissa. Menetelmät. Tiedonhaku on toteutettu PubMed-, Google Scholar- ja Ovid-tietokantoja hyödyntäen. Käytetyt hakusanat olivat ”autism”, ”face recognition”, ”visual processing”, ”face processing” ja ”Fusiform Face Area (FFA)”. Hakutuloksista valittiin vain määriteltyyn aiheeseen sopivat julkaisut, joten kyseessä ei ole systemaattinen katsaus. Tulokset ja johtopäätökset. Kasvojentunnistuksen poikkeavuuksiin vaikuttavat tekijät autismikirjossa ovat vielä pitkälti tunnistamattomia ja niiden taustamekanismit ovat FFA-alueen havaittua systemaattista aliaktiivisuutta lukuunottamatta yksilöllisesti vaihtelevia. Aliaktiivisuus ilmeni pääasiassa vieraita ihmiskasvoja katsellessa ja se oli merkittävää neurotyypillisiin koehenkilöihin verrattuna. Osassa tutkimuksista havaittiin, että sosiaalisten taitojen taso, ikä ja kuvissa näytettyjen henkilöiden suhde koehenkilöön korreloivat jossain määrin tunnistettujen kasvojen määrän kanssa. Kasvojentunnistukseen liittyvä tutkimustieto on vielä monin paikoin puutteellista, vaikka aiheesta löytyy runsaasti niin ajankohtaista kuin vuosikymmenten takaistakin tutkimustietoa. Esimerkiksi neuraalisten korrelaattien paikantaminen sekä mahdollisten kehityksellisten tekijöiden määrittely on haastavaa autismikirjon heterogeenisyyden vuoksi. Kasvojentunnistuksen häiriöistä saatavaa tutkimustietoa voidaan hyödyntää tulevaisuudessa kliinisissä interventioissa ja autismikirjolla olevien ihmisten kuntoutuksen yksilöllistämisessä. Kiinnostavia vaihtoehtoisia näkökulmia tuleville tutkimuksille ovat löydösten soveltaminen traumaattisten FFA-alueeseen kohdistuneiden vammojen tutkimuksessa.
-
(2023)Tavoitteet: Autismikirjon häiriö (eng. autism spectrum disorder, ASD) on keskushermoston kehityksellinen häiriö, joka vaikuttaa lapsiin ja nuoriin maailmanlaajuisesti. Sen mahdolliset negatiiviset vaikutukset usein ulottuvat niin kirjolla oleviin kuin myös heidän läheisiinsä. Tuntoaistipoikkeavuudet nähdään yhtenä häiriötä kuvailevana diagnostisena piirteenä, mutta niiden aivoperusta tunnetaan huonosti. Myöskään häiriön tunnistamista tai hoitoa edesauttavia biologisia markkereita eli biomarkkereita ei olla vielä onnistuttu tunnistamaan. Tämän katsauksen tavoitteena oli tarkastella, onko ASD:ssä tunnistettavissa aivojen toimintaan liittyviä biomarkkereita, joita voitaisiin mahdollisesti hyödyntää kliinisessä työssä ASD:n tunnistamisen tai hoidon apuna. Menetelmät: Tutkimuskirjallisuus haettiin Google Scholar ja PubMed-tietokantoja hyödyntäen yhdistelemällä hakusanoja “autism spectrum disorder”, ”neurobiomarker”, ”biomarker”, ”tactile processing”, ”neurobiology”, ”tactile sensitivity”, ”sensory”, ja ”senses”. Lisäksi lähdeartikkelien lähdeluetteloita hyödynnettiin kirjallisuuden löytämiseksi. Katsaukseen sisällytettiin kymmenen vuoden 2015 jälkeen julkaistua tutkimusta, jotka hyödynsivät ihmis- ja eläinotoksia. Tulokset ja johtopäätökset: Katsauksen perusteella ASD:ssä esiintyy verrokkeihin verrattuna toiminnallisia poikkeavuuksia tuntoaivokuorella sekä tuntoaistipoikkeavuuksiin liittyvää liiallista hermosolujen välistä konnektiivisuutta ja epätavallista välittäjäainetoimintaa. Tuntoaivokuoren toiminnallisista poikkeavuuksista oli ristiriitaa, sillä joissain tutkimuksissa ryhmien välillä oli eroja varhaisen vaiheen herätevasteissa, joissakin myöhemmän vaiheen. Lisäksi vain verrokkiryhmäläiset edustivat sosiaalisen kosketuksen havainnointia kehollisesti tuntoaivokuorellaan (eng. embodied somatosensory resonance), ja ASD-osallistujat edustivat sitä lähinnä korkeamman asteen visuaalisilla ja kognitiivisesti orientoituneilla aivoalueilla. Lisäksi ASD:ssä esiintyi hermosolujen välistä liiallista toiminnallista konnektiivisuutta sekä aivojen eksitaation ja inhibition epätasapainoa. Myös serotoniinin kuljetuksen toiminta oli ASD:ssä lisääntynyttä. Kuitenkaan yhtäkään kiistattoman selvää neurobiomarkkeria ei vieläkään ole löydetty. Lisätutkimusta ASD:n neurobiomarkkereista tarvitaan ja tulevaisuuden tutkimuksen tulisi tarkastella jo mainittujen mahdollisten neurobiomarkkerien hyödyllisyyttä kliinisessä työssä.
-
(2023)Tausta ja tavoitteet: Fibromyalgia on yleinen kroonisen kivun oireyhtymä, johon sisältyy tuki- ja liikuntaelimistön kivun lisäksi monimuotoista psykososiaalista oireilua. Fibromyalgiaa pidetään kiistanalaisena ja epämääräisenä sairautena, jonka tunnistaminen ja diagnosointi on hankalaa biomarkkereiden puutteen vuoksi. Fibromyalgian oireet ovat ulkopuolisille ihmisille näkymättömiä, ja potilaat kokevat sosiaaliselta ympäristöltään usein sairauteensa liittyviä negatiivisia reaktioita kuten epäuskoa, moittimista ja vähättelyä. Tätä ilmiötä kutsutaan invalidaatioksi. Invalidaatio on aiemman tutkimuskirjallisuuden perusteella hyvin yleinen kokemus fibromyalgiapotilaiden keskuudessa. Tutkimuskirjallisuudessa on myös todettu, että negatiiviset sosiaaliset kokemukset ovat yhteydessä fyysiseen, psyykkiseen ja sosiaaliseen terveyteen. Kandidaatintutkielman tavoitteena oli tutkia invalidaation mahdollisia yhteyksiä fibromyalgiapotilaiden kokonaishyvinvointiin biopsykososiaalisesta perspektiivistä. Menetelmät: Kandidaatintutkielman tiedonhaku suoritettiin hakemalla kirjallisuutta PubMedistä ja Google Scholarista seuraavilla hakusanoilla: ”fibromyalgia”, ”fibromyalgia symptoms”, ”chronic pain”, ”invisible illness”, ”invalidation”, ”social pain”, ”social support”, ”stigmatization”, ”physical health”, ”mental health” ja ”loneliness”. Katsaukseen valittiin spesifisti invalidaatioon perehtyviä artikkeleita sekä lisäarvon tuomiseksi myös invalidaatiolle osin päällekkäisiä ilmiöitä, kuten stigmatisointia, tutkivia artikkeleita. Tulokset ja johtopäätökset: Invalidaatiolla todettiin olevan korrelaatioita fibromyalgiapotilaiden fyysiseen, psyykkiseen ja sosiaaliseen hyvinvointiin. Tämä piti paikkansa varsinkin toisen invalidaatiosta eritellyn faktorin, ’väheksynnän’, kohdalla. Myös invalidaation aiheuttajalla oli merkitystä, ja invalidaatio oli yleisempää ja sen seuraukset olivat suuremmat, kun sen lähde oli potilaiden läheiset tai terveydenhuollon ammattilaiset. Ymmärrys invalidaatiosta on tärkeää erityisesti näille edellä mainituille tahoille. Tietoa invalidaatiosta voidaan soveltaa monilla tasoilla toteutettaviin interventioihin, kuten ammattilaisten tietoisuuden lisäämiseen, potilaiden läheisille annettavaan potilasopetukseen sekä potilaan resilienssin vahvistamista tavoitteleviin psykologisiin hoitomuotoihin. Lisätutkimus aiheesta on erittäin tarpeellista hyvän ja tasavertaisen hoidon takaamiseksi fibromyalgiapotilaille.
-
(2024)Tiivistelmä: Tavoitteet. Tämän kandidaatin tutkielman tavoitteena oli selvittää, miten keskosuus vaikuttaa kielen eri osa-alueiden prosessointiin aivoissa EEG:n kuulonvaraisilla tapahtumasidonnaisilla jännitevasteilla mitattuna. Lisäksi tavoitteena oli tarkastella EEG-mittausten hyötyä kielellisten haasteiden ennakoinnissa. Keskoslasten kielellisiin kykyihin kohdistuvaa tutkimusta on nykyään paljon, mutta erityisesti jännitevasteita hyödyntäviä tutkimuksia on varsin vähän. Menetelmät. Kirjallisuutta haettiin PubMed- ja Web of Science-tietokannoista keskoslasten kielenkehitykseen liittyvillä hakusanoilla, kuten ”preterm infant” tai ”preterm born” sekä ”language development”. Hakua tarkennettiin jännitevastetutkimuksiin käyttämällä hakusanoja ”eeg” ja ”erp”. Katsaukseen valikoituivat artikkelit, joissa tutkittiin selkeästi kielellisten ärsykkeiden herättämiä jännitevasteita keskoslapsilla. Lisäksi katsausartikkelit rajattiin vuosina 2003–2023 julkaistuihin tutkimuksiin. Tulokset ja johtopäätökset. Katsausartikkelien perusteella keskosten riski kielen kehityksen ongelmiin voi näkyä jo kielen prosessoinnin varhaisissa vasteissa. Poikkeamat kielen varhaisen tason jännitevasteissa voivat kertoa myöhemmin kehittyvistä kielen ongelmista, kuten haasteista puheen kehityksessä. Keskoslapsilla esiintyvistä jännitevasteista tarvitaan lisätutkimusta kohdistuen laajemmin kielen monimutkaisemman tason prosessointiin, kuten sanojen taivutusmuotoihin tai kielen rakenteisiin sekä puheen ymmärtämiseen, sekä ennustearvoon keskoslasten kielellisessä kehityksessä. Näin voitaisiin ymmärtää kielellisen prosessoinnin eri vaiheiden ja ennenaikaiseen syntymään liittyvän poikkeavan aivotoiminnan välistä yhteyttä paremmin.
-
(2022)Klassisten psykedeelien potentiaalista psykiatrisessa hoidossa on saatu näyttöä mm. ahdistuksen, pakko-oireisen häiriön ja riippuvuushäiriöiden sekä vakaviin sairauksiin liittyvän ahdistuksen ja masennuksen osalta. Tämän katsauksen tarkoituksena oli tarkastella klassisten psykedeelien terapeuttisia mahdollisuuksia masennuksen ja hoitoresistentin masennuksen hoidossa. Lisäksi käytiin läpi klassisten psykedeelien neurobiologisia ja psykologisia vaikutusmekanismeja sekä tarkasteltiin psykedeeliavusteista terapiaa ja pohdittiin sen merkitystä hoidon vaikuttavuuden kannalta. Tutkimukset haettiin Google Scholar ja PubMed-tietokannoista hakusanoilla “depression”, “treatment resistant depression”, “classic psychedelic”, “psychedelic”, “classic hallucinogenic”, “hallucinogenic”, “psilocybin”, “DMT” ja “ayahuasca”. Katsaukseen valittiin ne artikkelit, joissa tutkittiin klassisten psykedeelien terapeuttisia mahdollisuuksia masennuksen tai hoitoresistentin masennuksen hoidossa. Tämä sulki pois mm. tutkimukset vakaviin sairauksiin ja kuolemanpelkoon liittyvästä masennuksesta. Katsaukseen valittiin kahdeksan (8) tuoretta tutkimusta (N=388), joista viisi (5) käsitteli psilosybiiniä ja kolme (3) DMT:tä. Tuoreita tutkimuksia muilla klassisilla psykedeeleillä ei löytynyt. Tutkimuksissa kartoitettiin ja seurattiin muutoksia masennusoireisiin erilaisten masennuskyselyiden avulla, ja tulokset ilmoitettiin keskimääräisinä muutoksina näiden kyselyiden pisteissä tai responssin ja remission käsitteillä. Masennusoireet vähenivät kaikissa tarkastelluissa tutkimuksissa. Vaikutukset kestivät päivistä viikkoihin ja jopa kuukausiin. Tulokset viittaavat siihen, että klassisilla psykedeeleillä on potentiaalia masennuksen ja hoitoresistentin masennuksen hoidossa, mutta lisää tutkimusta tarvitaan. Tällä hetkellä epäselvää on, miten klassiset psykedeelit vaikuttavat mielenterveyden häiriöiden, kuten masennuksen, hoitamisessa. Lisäksi tulisi selvittää millainen vaikutus psykedeeliavusteisella terapialla on verrattuna pelkkään klassisen psykedeelin annosteluun.
-
(2022)Iso osa modernista psykedeelitutkimuksesta on keskittynyt makroannoksiin, mutta moderni psykedeelitutkimus on kääntänyt katseensa myös mikroannosteluun ja sen tarjoamiin mahdollisuuksiin. Tämän katsauksen tarkoituksena oli perehtyä uusimpaan mikroannostelusta tehtyyn tutkimustietoon, psykedeelien käyttöön ja niiden tutkimukseen liittyviin riskeihin, psykedeeliavusteiseen psykoterapiaan sekä mielenterveyden ammattilaisten asenteisiin klassisia psykedeelejä kohtaan. Aineisto haettiin Google Scholar-tietokannasta hakusanoilla “classical psychedelics”, “microdosing”, “psychedelic-assisted therapy” ja “mental health professionals’ attitudes toward psychedelics”. Katsaukseen valikoitui mukaan viisi (5) mikroannostelun itsearvioituja vaikutuksia kartoittavaa tutkimusta sekä 11 modernia psykedeelien mikroannostelututkimusta, joista seitsemässä (7) oli kokeellinen tutkimusasetelma. Tämän lisäksi katsaukseen otettiin mukaan kolme (3) mielenterveyden ammattilaisten asenteita kartoittavaa tutkimusta. Psykedeelien mikroannostelu koettiin pääsääntöisesti hyvinvointia edistävänä toimintana ja motiivit siihen olivat terveyteen ja hyvinvointiin liittyviä. Mikroannostelun todettiin olevan turvallista ilman mainittavia haittavaikutuksia. Mikroannostelemalla psykedeelejä saatiin aikaan subjektiivisia vaikutuksia sekä muutoksia visuospatiaalisessa muistissa, ajan havaitsemisessa ja kognitiivisessa joustavuudessa. Mikroannostelun havaittiin vaikuttavan myös aivojen konnektiivisuuteen. Odotus- ja plasebovaikutusten rooli kuitenkin korostui tutkimustuloksissa. Mielenterveyden ammattilaisten asenteet psykedeelien hyödyntämisestä psykiatrisen hoidon tukena olivat varovaisen positiivisia, mutta tarve lisätä ammattilaisten tietämystä psykedeeleistä ilmeni ammattilaisten asenteita kartoittavasta tutkimuksesta. Satunnaistettujen, plasebokontrolloitujen tutkimusten tarve on suuri. Tarvitaan lisää vertaisarvioitua kokeellista tutkimustietoa, jotta psykedeelien mikroannostelun integroiminen terapeuttiseen viitekehykseen psykedeelisten ja psykolyyttisten hoitomuotojen rinnalle olisi käytännön tasolla mahdollista. Psykedeelien mikroannostelu saattaa johtaa hienovaraisiin muutoksiin, joiden kokeellinen tutkimus on haastavaa, mutta ei mahdotonta. Psykedeeleihin ei tule suhtautua ihmelääkkeenä, vaan lupaavana hoitokeinona muiden joukossa.
-
Kognitiivinen käyttäytymisterapia osana toiminnallisten häiriöiden hoitoa – esimerkkinä fibromyalgia (2021)Tavoitteet. Toiminnalliset häiriöt ovat puutteellisesti ymmärrettyjä yksilön toimintakykyä sekä elämänlaatua heikentäviä oireita ja oireyhtymiä, joiden diagnosointi ja hoito on koettu haasteelliseksi. Toiminnallisia häiriöitä ja niiden kehittymistä selittävä kognitiivis-behavioraalinen malli olettaa kaikkien toiminnallisten häiriöiden etiologiassa olevan yhteisiä piirteitä, mutta todisteet mallin tueksi ovat muodostuneet pääasiassa muutaman spesifin diagnoosin pohjalta. Toiminnallisten häiriöiden hoidon kannalta eniten todisteita vaikuttavuudesta on ollut kognitiivisella käyttäytymisterapialla, jossa hoito kohdistetaan muokattavissa oleviin oireita ylläpitäviin tekijöihin. Tieto näistä oireita ylläpitävistä avaintekijöitä on vielä puutteellista. Tässä katsauksessa tarkastellaan mitä kognitiivisen käyttäytymisterapian menetelmiä on käytetty toiminnallisiin häiriöihin kuuluvan fibromyalgian hoidossa ja millaisia hyötyjä näillä menetelmillä on hoidossa saavutettu. Menetelmät. Kirjallisuus haettiin Scopus-tietokannasta seuraavalla hakulausekkeella: fibromyalgia AND ("cognitive behaviour* therapy" OR behavio*). Haku rajattiin englanninkielisiin artikkeleihin, jotka on julkaistu vuonna 2010 tai sen jälkeen, jolloin saatiin 73 hakutulosta. Hakutulokset rajattiin lopulta kuuteen artikkeliin, jotka täyttivät kaikki vaaditut valikoitumiskriteerit. Tulokset ja johtopäätökset. Fibromyalgian hoidossa on käytetty kognitiivista käyttäytymisterapiaa, jonka fokus on ollut stressin hallinnassa, kivun katastrofoinnissa, kivussa tai uneen liittyvissä häiriöissä. Kognitiiviseen käyttäytymisterapiaan osallistuneilla fibromyalgiapotilailla havaittiin positiivisia muutoksia useissa fibromyalgian kliinisissä piirteissä kuten unenlaadussa, toimintakyvyssä, stressissä, minäpystyvyydessä sekä tarkkaavaisuudessa. Havaitut hyödyt vaihtelivat kognitiivisen käyttäytymisterapian fokuksen mukaan, minkä lisäksi ahdistuneisuuden, masentuneisuuden ja kivun katastrofoinnin suhteen tulokset olivat osittain myös ristiriitaisia. Kognitiivisella käyttäytymisterapialla on paikkansa osana sekä fibromyalgian, että laajemmin toiminnallisten häiriöiden hoitoa. Jatkossa tarvitaan myös uutta tietoa avaintekijöistä, joihin hoito tulisi kohdistaa. Tutkimustiedon avulla voidaan suunnitella mahdollisimman vaikuttavia hoitoja monitekijäiselle ja hankalasti ymmärrettävälle oireilulle.
-
(2021)Panic disorder is an anxiety disorder, which impairs one's daily life on areas of life quality and functioning. In a large proportion of the patients, the disorder remains unrecognized and untreated, although seeking help from health care is quite common among people with panic disorder. Issues with accessibility to therapy can set barriers to receiving mental health care. In addition to face-to-face therapy, internet-based cognitive behavioral therapies (iCBT) have been developed, and they are also available in Finland and have been developed by HUS. The implementation and research of internet-based therapies have mostly been focused on cognitive behavioral therapy, which is known to be effective in treating panic disorder. The aim of this literature review is to get an overview of iCBT's usability in treating panic disorder by examining the effectiveness and efficiency of treatment and the importance of support in the treatment outcome. Literature search was collected from the OvidMedline and Pubmed databases in February 2021 using combinations of the keywords panic disorder, iCBT, self help, web-based, internet treatment, online therapy and computer-assisted therapy. Controlled randomized trials in which subjects were diagnosed with panic disorder and the treatment used cognitive behavioral internet-based therapy without face-to-face contact were included. Using these criteria, nine research articles were selected for the review. The studies presented in this review supported that internet-based cognitive behavioral therapies are useful in reducing panic symptom severity. Treatment results of the internet therapy did not differ statistically significantly when compared to the treatment results of face-to-face therapy. Receiving support from a therapist is also important during panic disorder internet therapy, but due to the heterogeneity of the studies selected for this review, no firm conclusions could be drawn about the optimal amount of support for treatment outcome and maintenance. In addition, the results of the studies provided support for the cost-effectiveness of internet-based treatment methods in treating panic disorder. Altogether, the results of this review provide evidence that the use of internet-based therapy as a treatment for panic disorder can help address the resource problem between the supply and demand of psychotherapy services, as it is equally effective and at the same time more cost-effective when compared to face-to-face therapy.
-
(2021)Aims. Health anxiety is defined as persistent preoccupation or fear about the possibility of having one or more serious illnesses. According to cognitive-behavioral model the critical mechanisms for the maintenance of health anxiety are cognitive, affective, physiological and behavioral. Understanding the cognitive-behavioral model, treatment efficacy and mediators of treatment effect is likely to facilitate the development of better treatments. The aim of the present review is to investigate clinical efficacy of cognitive behavior therapy for health anxiety and to investigate mediators of treatment effect. Methods. Literature search was conducted in PubMed and Web of Science -databases. In addition Google scholar was used. When the clinical efficacy of cognitive behavior therapy was investigated the search terms included "hypochondriasis" OR "health anxiety" OR "illness anxiety" AND "treatment”. The search was limited to include only meta-analyses and systematic reviews. When the mediators of treatment effect were investigated the search terms included "hypochondriasis" OR "health anxiety" OR "illness anxiety" AND "mediators" AND "treatment”. Results and conclusions. According to meta-analyses cognitive behavior therapy is efficacious treatment for health anxiety. The preliminary findings suggest that improvement in cognitive behavior therapy for health anxiety is at least partially mediated by change in the maintenance mechanisms proposed by the cognitive behavioral model. Mediators of treatment effect may be reduced perceived risk of disease, less attention to bodily symptoms, and increased tolerance of uncertainty. According to one study non-reactivity to inner experiences, health anxiety behaviours, perceived competence in managing health anxiety and somatosensory amplification may be better viewed as secondary outcomes of the treatment than as mediators. The preliminary findings are promising but further investigations are needed.
-
(2024)Tavoitteet: Uupumus on yksilön psyykkistä hyvinvointia ja terveyttä voimakkaasti muokkaava tila. Kirjallisuuskatsauksen tavoitteena oli selvittää, voiko kognitiivinen sulautuminen itsessään olla yhteydessä uupumusoireiluun. Kognitiivista sulautumista on tutkittu esimerkiksi yhtenä osana hyväksymis- ja omistautumisterapiaa. Se on kognitiivinen prosessi, joka tarkoittaa samaistuvaa suhtautumistapaan omia mielenesisäisiä ajatussisältöjä kohtaan. Tutkin tässä kirjallisuuskatsauksessa sitä, onko kognitiivisen sulautumisen yhteyttä uupumusoireilun tutkittu pelkän kognitiivisen sulautumisen näkökulmasta ilman muita siihen läheisesti liittyvistä psyykkisiä prosesseja. Menetelmät: Kirjallisuuskatsausta varten artikkelihaku suoritettiin Helsingin yliopiston Helka- portaalin tarkennetulla haulla hyödyntäen hakusanoja ”cognitive fusion” yhdistettynä hakusanoihin ”exhaustion” ja/tai ”burnout” sekä tarkastelemalla sitä kautta löytyneiden artikkelien lähdeluetteloista löytyvää kirjallisuutta. Tulokset ja johtopäätökset: Kirjallisuuskatsauksen perusteella vaikuttaa siltä, että kognitiivinen sulautuminen voi olla yhteydessä uupumiseen ja esimerkiksi tunne-elämään, energiatasoon ja toimintakykyä haastavaan stressiin. Lisäksi kognitiivinen sulautuminen vaikuttaa olevan transdiagnostinen riskitekijä monenlaiseen muuhun psykiatriseen oireiluun. Tutkimustietoa kognitiivisen sulautumisen ja uupumisoireilun yhteydestä, yhteyttä selittävistä tekijöistä, kausaliteetistä tai pelkkään kognitiiviseen defuusioon tähtäävistä interventioista uupumuksen hoidossa on kuitenkin vielä vähän, ja ilmiötä tulisi tutkia vielä lisää kattavamman ymmärryksen saavuttamiseksi.
-
(2021)Koira on hyvin yleinen lemmikki ympäri maailmaa, ja tieto sen omistamisen vaikutuksista voi täten olla merkityksellistä sekä yksilön että kansanterveyden kannalta. Tässä tutkielmassa tarkastellaan koiran omistajuuden ja stressin välistä yhteyttä. Stressi on haitallinen fyysisiä ja psyykkisiä reaktioita aiheuttava tila, jossa yksilöön kohdistuvat vaatimukset ylittävät hänen sietokykynsä. Varsinkin pitkittyessään stressillä on moninaisia negatiivisia vaikutuksia ja se onkin monien sairauksien riskitekijä. Omistajan kokemaa stressiä mitattiin tarkastelluissa tutkimuksissa sekä itsearvioinnein että fysiologisin mittarein. Suurin osa tutkimuksista oli korrelatiivisia poikittaistutkimuksia, joissa stressiä arvioitiin subjektiivisin itsearvioinnein. Mukana oli myös kaksi kokeellista tutkimusta, joissa mitattiin fysiologisia stressivasteita. Lisäksi mukana oli yksi kahden vuoden pitkittäistutkimus. Haku suoritettiin Google Scholar-hakukonetta sekä Ovid Medline-tietokantaa hyödyntäen. Hakusanoina käytettiin ”dog ownership”, ”stress” ja ”pet ownership”. Useimmissa tutkimuksissa koiran omistajuuden ja stressin väliltä löytyi negatiivinen yhteys. Koiran omistajilla oli siis pääsääntöisesti vähemmän stressiä kuin ilman koiraa elävillä. Esiin nousseita yhteyteen vaikuttavia tekijöitä olivat esimerkiksi omistajan ja koiran välinen kiintymyssuhde, koiran rooli perheessä ja koiran tarjoama sosiaalinen tuki. Tuloksissa oli kuitenkin myös ristiriitaisuutta tekijöiden vaikutuksen suhteen, ja eri tutkimuksissa huomioitiin keskenään eri tekijöitä. Tulevaisuudessa koiran omistajuuden ja stressin yhteyttä ja siihen vaikuttavia tekijöitä olisikin syytä tutkia lisää erityisesti kokeellisin menetelmin syy-seuraussuhteen ymmärtämiseksi. Kun yhteydestä sekä siihen vaikuttavista tekijöistä saadaan lisää näyttöä, olisi kenties mahdollista kehittää koiran omistajille suunnattuja interventioita, joiden avulla voitaisiin edistää lemmikin stressiä lieventävää vaikutusta. Lisäksi voitaisiin mahdollisesti edistää sekä omistajan että lemmikin hyvinvointia tukevaa vuorovaikutusta.
-
(2024)Tavoitteet: Autismikirjon häiriön diagnoosin saaneet tekevät keskimäärin muuta väestöä enemmän itsemurhia. Koirilla on positiivisia vaikutuksia mielenterveyteen ja itsemurhien ehkäisyyn. Avustajakoiria sekä koira-avusteista terapiaa on alettu hiljattain hyödyntää autismikirjon henkilöiden, sekä lasten että aikuisten, tukemiseen. Tämän kirjallisuuskatsauksen tavoitteena on selvittää, voidaanko itsemurhia ehkäistä autismikirjon häiriössä koirien avulla. Menetelmät: Kirjallisuushaku suoritettiin PubMed- ja Google Scholar -tietokannoissa hakusanoilla “autism spectrum disorder/ASD/autism”, “suicide/mental health” ja “assistance dog/dog ownership/dog therapy” syksyn 2023 aikana. Katsaukseen otettiin mukaan vain tuoreita, vuoden 2010 jälkeen ilmestyneitä, vertaisarvioituja julkaisuja. Tulokset ja johtopäätökset: Avustajakoirilla, koiranomistajuudella sekä koira-avusteisella terapialla havaittiin olevan myönteinen vaikutus autismikirjon potilaiden mielenterveyteen ja niiden huomattiin vähentävän riskiä tehdä itsemurha. Koirien havaittiin myös laskevan sekä ASD-lasten että heidän vanhempiensa stressitasoja. Tulosten perusteella olisi suotavaa, että useampi autismikirjon potilas saisi mahdollisuuden avustajakoiraan tai koira-avusteiseen terapiaan.
Now showing items 41-60 of 184