Browsing by Title
Now showing items 2080-2099 of 4848
-
(2020)Tutkielma tarkastelee suomalaisten Instagram-käyttäjien kielivalintoja englannin ja suomen välillä Helsingin Senaatintorilta kerätyssä aineistossa. Tutkielma selvittää, miten erilaiset tekijät kuten julkaisuajankohta ja viestin sisältö vaikuttavat käyttäjien kielivalintoihin. Tutkielman aineisto koostuu lähes 120 000 Instagram-julkaisusta. Julkaisut on ladattu palveluun ja paikkaleimattu Senaatintorin lähistölle vuosina 2013-2018. Käyttäjille määriteltiin todennäköisin kotimaa sen perusteella, missä he olivat olleet pisimpään aktiivisia Instagram-julkaisujen perusteella. Päivitysten kieli määriteltiin automaattisen kielentunnistuksen avulla. Koska tavoitteena oli tutkia suomalaisten käyttäjien kielivalintoja englannin ja suomen välillä, lopulliseen aineistoon sisältyivät ainoastaan suomalaisten käyttäjien tekemät päivitykset, joiden kieli oli joko englanti tai suomi. Lopullisen aineiston koko oli 16 987 päivitystä. Tutkimuksen pääasiallinen menetelmä on logistinen regressio, joka on määrällinen tilastollinen metodi, jolla voidaan mallintaa kaksiarvoisen muuttujan todennäköisyyksiä usean riippumattoman muuttujan avulla. Regressioanalyysin tulokset ilmaistaan ns. riskeinä (engl. ‘odds’). Tässä tutkimuksessa riippuva, kaksiarvoinen muuttuja oli valinta englannin ja suomen välillä. Riippumattomat muuttujat, joiden avulla riskit määriteltiin, liittyivät päivitysten julkaisuajankohtaan ja siihen, sisältyikö päivitykseen maininta sijainnista tai tietyistä tapahtumista. Logistinen regressio toteutettiin Python-ohjelmointikielen avulla. Tieto jokaisen päivityksen julkaisuajankohdasta oli valmiiksi kirjattuna aineistoon, ja aikaan liittyvät muuttujat luotiin näiden tietojen perusteella. Päivitysten sisältöön liittyvät muuttujat taas määriteltiin sisältöanalyysin avulla. Analysoin ensin AntConc-sovelluksen avulla aineistossa useimmin esiintyviä sanoja. Seuraavaksi otin aineistosta kaksi satunnaisotosta ja analysoin näiden otosten sisältöä laadullisesti. Analyysi paljasti kaksi aineistossa usein toistuvaa aihetta: julkaisun sijainti (Senaatintori, Helsinki tai Suomi) sekä Senaatintorilla järjestettävät tapahtumat ja juhlat (esim. Lux Helsinki ja joulu). Näistä teemoista tehtiin muuttujia tarkistamalla, esiintyykö julkaisuissa tiettyjä näihin aiheisiin liittyviä avainsanoja. Tutkimuksen tulokset osoittavat, että Suomen mainitseminen Instagram-julkaisussa kasvattaa riskiä valita kieleksi englanti huomattavasti. Yksi selitys tälle yllättävälle tulokselle saattaa olla se, että kansainväliselle yleisölle suunnatussa julkaisussa tarvitaan todennäköisemmin erillinen maininta Suomesta. Myös Helsingin mainitseminen kasvattaa riskiä valita englanti jonkin verran. Sen sijaan tapahtumien tai juhlien mainitseminen kasvattaa riskiä valita suomi. Nämä tapahtumat saatetaan kokea erityisen paikallisina tai suomalaisina. Julkaisuajankohdalla sen sijaan ei näyttäisi olevan mitään vaikutusta kielivalintaan. Hypoteesini oli, että englantia käytetään enemmän iltaisin, viikonloppuisin ja kesäisin, mutta tulokset eivät tue tätä. Vaihtoehtoinen regressiomalli, joka ei sisältänyt ajallisia muuttujia, ei muuttanut sisältöön liittyvien muuttujien tuloksia. Tulos tukee sitä, että julkaisuajankohta ei vaikuta kielivalintaan. Tutkielma osoittaa, että logistisen regression kaltaiset tilastolliset menetelmät soveltuvat erinomaisesti kielivalintojen tutkimiseen. Regressioanalyysin ja laadullisten menetelmien yhdistelmä tuo uusia näkökulmia kielivalintoihin vaikuttaviin tekijöihin. Tutkimassani aineistossa viestin sisältö vaikuttaa kielivalintoihin huomattavasti enemmän kuin julkaisuajankohta. Tuloksia tulkitessa tulee kuitenkin ottaa huomioon, että aineisto sijoittuu maantieteellisesti tarkasti rajatulle alueelle, joten tuloksia ei välttämättä voi yleistää. Tarvitaan siis lisää vastaavanlaisia tutkimuksia muista aineistoista selvittämään, pätevätkö tutkimuksen tulokset yleisesti.
-
(2016)Tutkielman aihe on Eurooppalaisten japanin opiskelijoiden opiskelumotivaatio. Lisäksi tutkielmassa tarkastellaan myös japanin opiskelijoiden omakuvaa vieraan kielen oppijoina. Keskeisin tutkimuskysymys tutkielmassa on millaista motivaatiota japanin opiskelijoilla on opintojensa suhteen ja kuinka he kuvailevat itseään ja taitojaan kielen oppijoina. Tutkielman teoriaosuudessa kerrotaan japanin kielen oppimisen mahdollisista haasteista ja esitellään aiempia tutkimuksia liittyen vieraan kielen oppimiseen ja motivaatioon yleisesti. Tutkielmassa perehdytään varhaisiin ja modereihin motivaatioteorioihin sekä kieli-identiteetin ja motivaation keskinäiseen suhteeseen ja teorioihin. Teoriaosuudessa esitellään yksityiskohtaisemmin juuri ne teoriat joita hyödynnetään tutkielman analyysissä. Nämä teoriat ovat Itseohjautuvuusteoria (Self Determination theory), Tavoiteteoria (Achievement Goal theory) ja motivaatioteoria omakuvasta kielen oppijana (L2 Motivational Self System theory). Tutkimusmenetelmä on haastattelut ja tutkimusaineistona toimii kymmenen litteroitua haastattelua, jotka on tehty yhden saksalaisen, viiden suomalaisen ja neljän espanjalaisen japanin opiskelijan kanssa. Haastateltavat ovat hyvin erilaisista taustoista, opiskelevat japania eri tasoilla ja heidän ikäjakaumansa on 22-40 vuotta. Tutkielman tulokset osoittavat että japanin opiskelijoilla on sekä sisäistä että ulkoista motivaatiota opintoihinsa. On myös mahdollista, että sisäisen ja ulkoisen motivaation välillä vallitsee ristiriita. Opiskelijat kertovat harjoittavansa japanin kieleen ja kulttuuriin liittyviä asioita runsaasti myös vapaa-ajallaan ja he ovat erittäin orientoituneita hyödyntämään kieltä tulevalla urallaan, mikä osoittaa sisäistä motivaatiota. Toisaalta opiskelijat kertovat suorittavansa esimerkiksi esitelmiä ja kokeita vain päästäkseen läpi kielen kursseilta, mikä puolestaan osoittaa ulkoista motivaatiota. Yleisimpiä uratoiveita ovat kääntäjän tai tulkin ammatit, mutta muitakin suuntautumismahdollisuuksia on. Esimerkillistä on se että vaikka opiskelija on keskeyttänyt aktiiviset opintonsa, hän voi silti kokea haluavansa jatkaa opintojaan tulevaisuudessa. Tutkimuksen tulokset osoittavat, että japanin opiskelijoiden omakuva kielen oppijana vaihtelee runsaasti, sillä jokaisella on omat vahvuutensa ja haasteensa kielen suhteen. Esimerkiksi yllättävän harva haastatelluista kokee kielitaitonsa erittäin hyväksi ja etenkin kielen puhuminen tuottaa monille ongelmia mm. kohteliaisuuden ja sujuvuuden suhteen. Kaiken kaikkiaan tutkielman tulokset osoittavat, että japanin opiskelijoilla on erittäin paljon sisäistä motivaatiota, mutta myös ulkoista motivaatiota opintoihinsa. Suurin osa heistä tähtää myös käyttämään kieltä tulevalla urallaan joko kotimaassaan tai Japanissa. Japanin opiskelijoiden omakuva vaihtelee runsaasti henkilökohtaisten vahvuuksien ja heikkouksien mukaan, mutta heidän ajatuksensa siitä mitä muut odottavat heiltä japanin oppijoina ovat suhteellisen yhtenäisiä.
-
(2021)Tämä tutkielma käsittelee lukivaikeuden vaikutuksia kielen oppimisen motivaatioon. Lukivaikeus on geneettinen ja neurologinen oppimisvaikeus, joka vaikuttaa etenkin lukemiseen, lausumiseen ja kirjoittamiseen. Nämä vaikeudet taas tulevat ilmi erityisesti vierasta kieltä opiskeltaessa. Lukivaikeutta ja kielten oppimiseen motivoitumista on kumpaakin tutkittu laajasti, mutta näitä kahta ilmiötä yhdistäviä tutkimuksia on hyvin vähän. Vastaavanlaista tutkimusta ei myöskään ole Suomen kontekstissa vielä toteutettu, joten halusin selvittää, minkälaisia asenteita lukivaikeudesta kärsivillä on kirjoitusasultaan toisistaan poikkeavia kieliä, kuten ruotsia ja englantia kohtaan. Tutkielmassa vertaillaan haastateltavia, joilla on lukivaikeus haastateltaviin, jotka eivät kärsi lukivaikeudesta. Näin pyrin selvittämään, millaisia samankaltaisuuksia ja eroja näiden kahden ryhmän väliltä löytyy. Tutkielman aineisto koostuu 12 haastattelusta. Haastateltavat olivat haastatteluhetkellä 18–25-vuotiaita henkilöitä eri koulutustaustoista ja aloilta. Kuudella haastateltavalla on diagnosoitu lievä, keskivaikea tai vaikea lukivaikeus ja kuudella ei ole lukivaikeutta. Haastattelut äänitettiin ja vastaukset litteroitiin ja jaettiin temaattisesti kolmeen kategoriaan: tavoitteet, minäkäsitykset (self-guides) ja asenteet. Kategorioihin jaettuja vastauksia vertailtiin vertailuryhmien sisällä, niiden välillä sekä suhteessa aiempiin tutkimuksiin. Lukivaikeudesta kärsivät haastateltavat olivat opiskelleet huomattavasti vähemmän vieraita kieliä, heillä oli negatiivisempia asenteita kielten opiskelua kohtaan, ja he kokivat olevansa vähemmän päteviä vieraiden kielten käyttäjiä toiseen vertailuryhmään verrattuna. Lisäksi he olivat välineellisesti ja ulkoisesti motivoituneita: heitä motivoi pääasiassa kokeiden ja kurssien läpäisy. Vertailuryhmän tapaan he korostivat myös sitä, kuinka ehdoton englannin kielen taito on nykypäivän työelämässä. Ulkoisten tavoitteiden ja heikomman minäpystyvyytensä myötä myös heidän tulevaisuuden minäkäsityksensä vaikuttivat vertailuryhmää heikommilta. Tukiopetuksen laadulla ja rohkaisulla näyttäisi olevan merkittävä vaikutus erityisesti lukivaikeudesta kärsivien asenteisiin. Tutkielman tulosten mukaan näyttäisi siltä, että lukivaikeudesta aiheutuvat vaikeudet oppimisessa voivat johtaa epäonnistumisten, negatiivisten asenteiden ja heikon motivaation kierteeseen. Toisaalta sisäisemmin motivoituneempia ja kielten oppimiseen positiivisesti suhtautuvia haastateltavia yhdisti oppimisen mielenkiintoisuus ja hauskuus, minkä vuoksi he olivat valmiita näkemään vaivaa kielen oppimisen eteen. Tämä puolestaan johti onnistumisen kokemuksiin, positiivisiin asenteisiin sekä positiivisen motivaation kierteeseen. Tukeakseen lukivaikeudesta kärsiviä kieltenopettajien olisikin tärkeää ymmärtää, millaisia asenteita lukivaikeudesta johtuvat haasteet, epäonnistumiset ja riittämättömyydentunne voivat saada aikaan. Positiiviset kokemukset kielten opiskelusta taas johtavat positiivisiin asenteisiin ja motivaatioon, mikä puolestaan auttaa muovaamaan minäkuvaa pätevästä kielenkäyttäjästä.
-
(2020)English Abstract In the graduation thesis I examine the vocabulary descending from Proto-Indo-European *dʰi̯éh₂- *dʰéi̯h₂- *dʰíh₂-, with a view to the morphology and semantics of the descent vocabulary in Sanskrit, Old Greek and Old Norse. In addition to the undisputed vocabulary descending from *dʰi̯éh₂- *dʰéi̯h₂- *dʰíh₂-, Sanskrit word dhíṣṇya- (m.) ‘altar’, fireplace, ‘hypostasis for twin god Nā́satyā’ is brought up for closer investigation, particularly in terms of noun’s root reconstruction and semantic interpretation. In traditional etymologies (Pokorny, Mayrhofer, Frisk), the reconstruction of the noun dhíṣṇya to the root *dʰḗh₁- (Pokorny I:259) is poorly argued. In addition, the prevalent reconstruction includes inconsistencies in the treatment of root ablaut and suffix morphology. Vedic scholars have disagreed about the semantic value and interpretation of the noun in Rigveda. The thesis argues that the current reconstruction of the Sanskrit dhíṣṇya to the root *dʰḗh₁- by Pokorny, Mayrhofer, Frisk (and Grassmann), is incorrect. Instead, the morphology is based on the root dʰéi̭h₂ > *dʰíh₂ with a rare suffix -sni̭o that can be identified form Indo-Iranian, Baltic and Slavic languages. In the new reconstruction, dhíṣṇya is derived from the /0-grade root *dʰíh₂ (Pokorny I:243). By the updated root reconstruction, the semantics and context of the word dhíṣṇya becomes clarified in Vedic poetry and aligned with the etymologically correlating vocabulary in Homeric and Old Norse diction. Overall, the phraseology and narrative in the three Indo-European poetic traditions are in support of common etymology for the Sanskrit dhíṣṇya, Old Norse dís, and (the -i̭é- grade derivative) Homeric sēma. In the second and third part of the thesis, I seek to demonstrate by means of comparative poetics the consistent phraseological treatment of vocabulary inherited from the root *dʰi̯éh₂- *dʰéi̯h₂- *dʰíh₂ in the three mentioned poetry traditions. Being orally transmitted, the poetry traditions relied on fixed keywords and key phrases as memorizing technique and in conveying the tradition’s core ideology expressed in the diction. The part focusing on textual comparison applies Gregory Nagy’s reductive method for identifying these key keywords from the diction. The concurrent semantic registers of the key vocabulary are discussed for they are essential for understanding the subtle semantics of the vocabulary. From the conducted investigation it can be concluded that the vocabulary descending from the root *dʰi̯éh₂- *dʰéi̯h₂- *dʰíh₂- conveyed two clearly delimited meanings in all three poetic traditions in scope: - The vocabulary produced by the root *dʰi̯éh₂- *dʰéi̯h₂- *dʰíh₂- was applied to describe the acquisition and memorizing technique of oral poetry as well as its situational presentation and transmission among the band of poets. - The vocabulary produced by the root *dʰi̯éh₂- *dʰéi̯h₂- *dʰíh₂- was applied to describe the consecrated spaces, buildings and objects associated to the Indo-European ancestor cult, such as fire-altars, graves, and surrounding buildings. In addition, the noun denoted anthropomorphic spirit that was thought to guard these consecrated spaces, buildings and altars. Resulting from the morphological examination of the vocabulary and from the comparative study of the traditions of diction in scope, the following vocabulary and phraseology could be reconstructed to descent from Proto-Indo-European: Nouns produced by the /0-ablaut *dʰíh₂-: - *dʰíh₂-sni̯o Ved. dhíṣṇya; *dʰih₂-sé-no Ved. dhiṣáṇā; *dʰíh₂-sn̥- ON dís, (pl. dísir) Compounds and phrases: - [*dʰíh₂-sni̯o *séd-os / *dʰih₂-séno *séd-os / *dʰíh₂-sn̥ *séd-lo] [*stéh₂-]: Ved. dhíṣṇya-sadas / dhiṣáṇā-sádas … upa√sthā-; ON á (stallhelgum) stað … i dísarsal - [*dʰíh₂-sni̯o / *dʰíh₂-sn̥ *ḱoph₂-ó] [*stéh₂-]: Ved. dhíṣṇya- śapha-… práti√sthā-; ON Loga dís at lopti hof; ON *dísar-hof… (í þeim stað) … stóðu. - [*dʰi̯éh₂- *dʰéi̯h₂- *dʰíh₂-] [*ph₂tḗr] [*men-]: Hom. σῆμα… Πατρόκλοιο ... μνῆμ᾽ ἔμμεναι; Ved. cákṣuṣaḥ pitā́ mánasā hí dhīro; ON (dísa)blota ... svá at föðurleifð hafi (ok) ǫll muni orð. The reconstructions are summarized in the concluding chapter V of the thesis. The phraseology from the diction in support of the reconstruction is collected with source references in Appendix 2.
-
(2019)Tutkielmassa tarkastellaan kielipolitiikkaa ja kielivalintaa erään suomalaisen yliopiston englannin opiskelijoiden keskuudessa. Tutkimus pyrkii selvittämään, missä määrin yliopiston virallisen kielipolitiikan voidaan nähdä vaikuttavan opiskelijayhteisön sisäisiin kielivalintoihin ja käytänteisiin sekä myös millä tavoin opiskelijat itse neuvottelevat kielipolitiikkaan ja kielivalintaan liittyvistä kysymyksistä yhteisön opiskelijahallinnossa. Tutkimus esittää neljä pääkysymystä: 1) Mikä on yliopiston virallinen kielipolitiikka koskien englannin ja suomen käyttöä opiskelijayhteisön sisäisessä hallinnossa? 2) Minkälaisia käsityksiä ja tulkintoja opiskelijoilla on kielivalintaa koskevasta kielipolitiikasta opiskelijayhteisön hallinnossa? 3) Kuinka havaittavat kielikäytänteet opiskelijayhteisössä suhteutuvat yliopiston viralliseen kielipolitiikkaan sekä opiskelijoiden käsityksiin kielivalintaa koskevasta kielipolitiikasta? 4) Minkälaisia mielipiteitä tai näkemyksiä opiskelijoilla on opiskelijayhteisön hallinnolliseen kielivalintaan liittyen? Tutkimusaineistona ovat yliopiston virallinen kielipolitiikkadokumentti sekä tekijän itse keräämät ääninauhoitteet kahdesta opiskelijajärjestön hallituksen kokouksesta, kahdesta opiskelijajärjestön alla toimivan opiskelijalehden kokouksesta ja kolmen, statuksensa perusteella valitun opiskelijajäsenen haastatteluista. Opiskelijakokouksissa tarkasteltiin koodinvaihdon esiintymistä kielivalinnallisena neuvottelutaktiikkana sekä opiskelijoiden harjoittamaa kielellistä säätelyä sekä itseään että toisiaan kohtaan. Opiskelijahaastatteluilla pyrittiin selvittämään haastateltujen käsityksiä ja mielipiteitä kielipolitiikasta ja kielivalinnasta tarkastelluissa hallintokonteksteissa. Tutkimuksen perusteella voidaan sanoa, että opiskelijoiden oma rooli opiskelijayhteisön sisäisessä kielipolitiikassa on paljon virallista kielipolitiikkaa merkittävämpi. Yliopiston virallinen kielipolitiikka linjaa yliopiston monikielisyyttä ja täten kansainvälistä tieteen tekemistä tukevaksi ympäristöksi, ja monikielisyyden tukeminen ulottuu myös yliopistoyhteisön sisäiseen kommunikaatioon ja aktiviteetteihin. Samanaikaisesti kielipolitiikka kuitenkin linjaa kotimaiset kielet priorisoitaviksi. Opiskelijoilta kerätystä keskusteluaineistosta kuitenkin selvisi, että opiskelijat ovat melko rajatusti tietoisia tai edes kiinnostuneita yliopiston virallisista ohjeistuksista ja suosituksista. Sen sijaan kielivalinnalliset käytänteet näyttävät opiskelijayhteisössä siirtyvän eteenpäin vanhemmilta opiskelijoilta opittuina konventioina. Opiskelijajärjestön hallituskokouksien oletuskielenä oli suomi, kun taas opiskelijalehden toimituskokouksissa pääasiallinen käyttökieli oli englanti, mutta molemmissa konteksteissa esiintyi vaihteleva määrä koodinvaihtoa toiseen kieleen. Haastattelut opiskelijoiden kanssa paljastivat, että kielivalintakeskustelua opiskelijayhteisössä näyttävät ohjaavan kaksi päätekijää: yhtäältä kontekstisidonnainen käytännöllisyys, toisaalta identiteetin merkitys englannin opiskelijana suomalaisessa yliopistossa.
-
Language Transfer Errors in Verb Forms in Spanish University Students’ English Writing Assignments (2022)This study aims to examine how many of the verb errors first-year Spanish university students make in their informal writing assignments are caused by negative language transfer. Another objective of the study is to analyze the errors using content analysis and an error taxonomy in order to find out what kind of contexts lead the students to make transfer errors in verb structures. The material of the study consists of 150 essays taken from three different essay categories of a learner corpus (WriCLE) and annotated for both transfer and non-transfer errors. Studies on language transfer between English and Spanish form the theoretical framework for this study (e.g. Lahuerta 2018; García-Pastor 2018; Swasey & Iglesias 2015). Language transfer is defined as applying linguistic rules from one’s mother tongue to a foreign or a second language and it can either be negative or positive based on whether it leads a learner to choose an erroneous or a correct form. Negative transfer of vocabulary has been studied considerably more than negative transfer of grammatical items between English and Spanish, which is why this study specifically focuses on the negative transfer of verb structures from Spanish to English. Error analysis is another important part of both the theory and methods of this study as I use a modified version of James’ (1998) Target Modification Taxonomy to classify the errors by their semantic origins and analyze them further. There are five categories in this taxonomy: Misselection, Omission, Complete Transfer, Bilingual Blend and Overinclusion. There were overall 461 (71%) non-transfer errors and 185 (29%) transfer errors. These were distributed quite unevenly between the three essay categories. The non-transfer errors mainly consisted of tense shifts. The biggest transfer error categories were misselections and omissions. The most frequent type of misselection was using the infinitive in place of the present participle because in Spanish the infinitive is used in most contexts where English requires the -ing form. Leaving out prepositions and the pronoun it in contexts where they were required made up most of the omissions, which is due to the languages having very differing basic structures. The results of this study may help EFL teachers plan lessons and materials which better respond to students’ learning needs and help anticipate the errors that are likely to occur in the writing of a group of students with a shared native language.
-
(2023)Tutkielman aineisto on kerätty viidestä eri tekstilähteestä: kahdesta kielennäytekokoelmasta (Kettunen – Posti 1932, Mägiste 1959), yhdestä satukokoelmasta (Ariste 1962) ja kahdesta Heinsoon kielenelvytysmateriaalista (2015, 2016). Kustakin osa-aineistosta on kerätty vähintään 116 esimerkkikatkelman aineisto, mikä tekee vähintään 580 erilaista lause-esimerkkiä. Identtiset tapaukset huomioiden esi-merkkejä on kerätty yhteensä 601 kappaletta. Tutkielman teorialuku jakaantuu neljään osaan. Ensimmäisessä osassa tehdään katsaus vatjasta teh-tyyn syntaksintutkimukseen ja -kuvauksiin. Toisessa osassa käsitellään kopulalausetyyppejä kielitypo-logisesta näkökulmasta Thomas E. Paynen (1997) luokittelutavan mukaan. Kolmannessa osassa kuva-taan suomen lausetyyppejä Ison suomen kieliopin (2004) käsittelytavan mukaan. Neljännessä osassa taas tarkastellaan viron lausetyyppejä toisaalta Mati Ereltin ja Helle Metslangin (2006) artikkelin, toi-saalta Eesti keele süntaks -käsikirjassa mukaan. Aineiston perusteella todetaan, etteivät vatjan kopulalliset lausetyypit poikkea suuresti viron ja suomen vastaavien lausetyyppien rakenteista. Vatjassa kopulan käytön mahdollistavia lausetyyppejä ovat predikatiivilause, lokaatiolause, eksistentiaalilause, omistuslause, tilalause, kvanttorilause, tuloslause sekä genetiivialkuinen lause. Ainoastaan tuloslauseen kopulallinen käyttö on mahdotonta virossa ja suomessa, mutta mahdollista vatjassa. Havaitaan, että vaikka kopulattomia lauseita esiintyy sekä murreaineistossa että uuskirjakielessä, ovat kopulalliset lauseet selvästi enemmistönä.
-
(2020)Pro gradu -tutkielmassani tarkastelen perinteisten flamencosanoitusten naiskuvaa: miten naisista ja naisille puhutaan ja mitä sukupuoliasenteita sanoitukset välittävät. Tutkin aineistossani naisen eri rooleja ja millaisessa suhteessa naisen ja miehen roolit ovat suhteessa toisiinsa. Tarkastelen flamencosanoitusten mieskeskeisyyttä ja naisen esineellistämistä sekä sitä, kuuluuko aineistossa myös naisen ääni vai onko nainen vain hiljainen objekti. Aineistonani on Antonio Machado y Álvarezin vuonna 1881 kirjoittama kokoelma Colección de Cantes Flamencos. Kokoelmassa on yhteensä 802 lyhyttä kansanrunouteen verrattavaa sanoitusta, joista monia lauletaan yhä. Tutkin niistä tarkemmin 180 runoa, jotka kertovat naisesta tai naisen ja miehen suhteesta. Taustoittaakseni perinteisten sanoitusten kontekstia käsittelen myös flamencoa ja sen historiaa sekä naisen asemaa flamencossa ja andalusialaisessa yhteiskunnassa. Tutkimukseni teoreettisena viitekehyksenä käytän diskurssianalyysiä ja sukupuolentutkimusta. Diskurssintutkimuksen näkökulmasta kieli ei vain kuvaa todellisuutta, vaan myös muokkaa sitä. Käyttämämme diskurssit vaikuttavat käsitykseemme ympäröivästä maailmasta. Yhteiskunnassa hallitsevat diskurssit vaikuttavat kielenkäyttäjistä usein itsestäänselvyyksiltä, jolloin niiden takana vaikuttavat asenteet jäävät huomaamatta. Samalla usein käytetyt diskurssit vahvistavat näitä asenteita ja niistä syntyneitä stereotypioita. Kieli on siis tärkeässä asemassa sukupuoliroolien rakentamisessa. Esimerkiksi Coates (1997) on esittänyt, että mieskeskeisten diskurssien vuoksi nainen on usein tärkeä vain miehelle tärkeissä rooleissa. Tarkastelen aineistossani siis sitä, millaisissa rooleissa nainen esitetään tärkeänä. Pohdin myös sitä, miten aineistossani näkyy muun muassa Romainen (1999) käsittelemä ajatus siitä, että kieli ei koskaan ole objektiivista ja neutraalia, vaan heijastaa aina yhteiskunnan rakenteita. Tarkastelen sanoituksia aineistosta esiin nousevien teemojen kautta viidessä ryhmässä, jotka jaottelen edelleen alaryhmiin. Analysoin tekstin leksikaalisia valintoja, merkityksiä sekä sitä, kuka lauluteksteissä puhuu. Ensimmäisessä ryhmässä käsittelen naisen ja miehen ulkonäköön liittyviä sanoituksia. Toisen ryhmän teemana on vaikeasti valloitettava ja viettelevä nainen, joka saa miehen epäilemään kaikkivoipaisuuttaan. Kolmannessa ryhmässä käsittelen naisen ja miehen häpeää ja sitä, miten se eroaa sukupuolten välillä. Neljänteen ryhmään olen jaotellut sanoitukset, joissa puhutaan naisen ja miehen hyvyydestä ja pahuudesta. Viidennen ryhmän teemana on aineistossa usein toistuva mustasukkaisuus ja siihen liitetty esineellistetty nainen, mutta myös nainen joka ei alistu. Aineistoni perusteella perinteisten flamencosanoitusten naiskuva vaihtelee ja siinä on erilaisia vivahteita. Esiin nousee erityisesti käsitys huonosta naisesta, joka tuhoaa miehet. Naista epäillään usein siveettömistä teoista tai aikeista, jotka tekevät naisesta huoran. Naisen käytös uhkaa usein myös miehen kunniaa. Aineistossani näkyy myös selvästi se, että 1800-luvun Andalusiassa naisen maailma oli rajattu tiukasti kodin piiriin.Toisaalta aineistossa on myös sanoituksia, joiden naiskuva on positiivinen. Joissakin sanoituksissa nainen toimii aktiivisesti ja osoittaa vastustavansa alistamista. Aineistoni perusteella naisen positiivisin rooli on andalusialaisessa kulttuurissa tärkeä äiti, jonka pyyteetön rakkaus on usein toistuva teema.
-
(2018)Tutkielman aiheena on kansanomainen kenkä. Tässä työssä sillä tarkoitetaan nahkaista, kippurakärkistä pieksukenkää sekä lapikasta. Kansanomaisuus viittaa kenkien valmistuksen osalta tiedon siirtymiseen sukupolvelta toiselle. Tutkielmassa kysytään: millainen esine kippurakärkinen kenkä on, ja miten sitä käytettiin ennen, sekä miten kenkien tekemisen taito ja tieto on suutareiden kautta siirtynyt historian aikana perinteeksi? Lisäksi pohditaan, millaisia merkityksiä kengät kantavat 2000-luvulla. Tutkielman teoreettisessa kehyksessä yhdistyvät klassiset esinetutkimuksen menetelmät esineen luokittelusta, nimityksistä ja tarkoituksenmukaisuudesta materiaalisen kulttuurin tutkimuksen näkökulmiin. Tutkielman keskeisinä aineistoina on käytetty arkistoaineistoja, tieto- ja kaunokirjallisuutta, haastatteluja ja kyselyjä sekä havaintoja valokuvista, elokuvista ja museoista. Aineistoja tulkitaan lähiluvun menetelmällä teemoitellen ja yhdistellen keskenään keskustelevia aineistoja. Kansanomaisia kenkiä pohditaan suhteessa käsityöperinteeseen, perintöön ja kulttuuriperintöön. Alun perin yksipohjainen pieksu oli talvijalkineena niin sivistyneistöllä kuin tavallisella kansalla. 1800-luvun lopussa, modernisaation ja teollistumisen myötä, pieksukenkä koettiin vanhanaikaisena. Kansallismielisyys ja uudet harrastukset, kuten hiihto ja kansantanssi olivat suopeita pieksukengille. Pieksut hyväksyttiin hiihtojalkineina sekä kansallispuvun jalkineena. 1800-luvun lopussa yksipohjainen pieksusaapas kehittyi pohjatuksi lapikkaaksi, kun materiaalit ja valmistustekniikka kehittyivät. Pieksut ja lapikkaat olivat arjen jalkineita esimerkiksi metsätöissä. Samoissa jalkineissa lähdettiin sotaan: lapikkaiden hiihtofunktio korostui sota-aikana. Sotien jälkeen pieksukenkien ja lapikkaitten valmistus väheni., muttei loppunut. Perinteinen käsityötaito siirtyi sukupolvelta toiselle, isältä pojalle tai koulutuksen kautta. 1960-luvulla pieksukengät ja lapikkaat olivat saavuttaneet perinnejalkineen aseman. Tanhuharrastus työllisti suutareita supikkaan valmistukseen. Samalla säilyi lapikkaiden ja muiden pieksukenkien valmistus. Nykyisin kansanomaisia kenkiä tekevät suutarit, mutta niitä tehdään myös harrastuksenomaisesti kursseilla. Kansanomaisia jalkineita käytetään edelleen niiden persoonallisuuden ja ekologisuuden vuoksi. Käsintehty käyttöesine on osa kestävää kulutusta. Perinnekäsityö yhdistää sukupolvia toisiinsa. Kansanomaisten kenkien perintö säilyy käyttäjien jaloissa. Perintöä on esitetty elokuvissa ja museonäyttelyissä. Aineellisen perinnön lisäksi kenkään sisältyy aineettomia arvoja tekijän taidosta. Kenkiä tehdään lahjaksi, jolloin ne viestivät perinteisistä arvoista. Kansanomaisten kenkien perintö on säilynyt myös kansan suussa erilaisina sanontoina, kuten: Lapikasta lattiaan!
-
(2021)Tarkastelen pro gradu -tutkielmassani Rooman Forum Romanumilla sijaitsevan Lapis nigerin ja sen alla olevien rakenteiden vaiheita vuosien 800–44 eaa. välillä. Lapis niger on musta kivetys Rooman vanhimman kansankokouspaikan, Comitiumin, laidalla ja sen alla on kolme eri aikakausille sijoitettavaa rakennetta, joista vanhin on vuosien 575–550 eaa. välille ajoitettava kivipaasi eli cippus. Rakenne G, mahdollisesti alttari, ja rakenne K, pylvään kappale, ovat ajoitettavissa vuosien 350–100 eaa. välille. Musta kivetys, joka peitti alla olevat rakenteet, asetettiin paikoilleen vuosien 80–44 eaa. välisenä aikana. Tutkimuskysymyksenäni on, miksi rakenteet peitettiin mustalla kivetyksellä ja mitkä syyt motivoivat peittämistä. Selvitän myös rakenteiden peittämisaikaa, sillä syyt peittämiseen ovat ajankohtaan sidottuja. Lähteinä käytän antiikin kirjallisuutta ja arkeologisten kaivausten tuloksia. Hyödynnän tutkimuksessa muistitutkimusta ja kollektiivisen muistamisen teorioita. Lapis niger ja sen alla olevien rakenteiden vaiheet liittyvät tiiviisti ympäröivän comitiumin vaiheisiin ja siksi on myös tarpeellista tarkastella ympäröivän alueen kehitystä. Toinen luku keskittyykin alueen arkeologiaan ja eri vaiheiden ajoittamiseen. Kolmannessa luvussa tarkastelen vuosien 80–44 eaa. Comitiumilla ja laajemmin Roomassa tapahtuneita rakennusten ja monumenttien muokkausta ja uudelleenrakentamista niihin liittyvien muistojen muokkauksen kautta. Erityisesti comitiumin alueen rakennusten muokkaus ja niihin liitettävien muistojen muokkauksen tarve vaikuttivat Lapis nigerin alla olevien rakenteiden peittämiseen diktaattorina toimineen Lucius Cornelius Sullan ja hänen liittolaistensa aikana (82–78 eaa.) ja myöhemmin Gaius Julius Caesarin tehdessä muutoksia 40-luvulla alueella. Neljännessä luvussa käsittelen Lapis nigerin ja sen alla oleviin rakenteisiin liitettäviä antiikin kirjallisuuden mainintoja. Antiikin kirjallisuudessa ainoa maininta Lapis nigeristä tulee Festukselta 100-luvun loppupuolelta jaa. ja maininnassa Lapis nigerin kerrotaan merkitsevän Romulukselle tarkoitettua hautaa tai Faustuluksen, Romuluksen ja Remuksen kasvatti-isän, tai Hostus Hostiliuksen, Romuluksen aikalaisen, hautaa. Tutkin Festuksen maininnan pohjalta paikkaan antiikin kirjallisuudessa liitettäviä muistoja, jotka ovat vaikuttaneet rakenteiden peittämiseen ja mustaan kivetykseen liitettäviin tietoihin. Tutkimuksen perusteella musta kivetys asetettiin paikoilleen vuosien 82–78 eaa. välillä. Roomalaisten yhdistäessä Lapis nigerin alla olevat rakenteet Romulukseen, Faustulukseen ja Hostus Hostiliukseen, jotka olivat kaikki mahdollista liittää Rooman varhaisvaiheissa sattuneisiin veritekoihin ja sotaan, oli paikan kautta mahdollista kommentoida Roomaa repineitä liittolaissotaa ja ensimmäistä sisällissota. Sullan selviydyttyä ensimmäisen sisällissodan voittajaksi, rakenteiden peittäminen oli yritys puhdistaa paikkaan liitettäviä muistoja. Caesarin aikana pätevät samat perustelut, mutta lisäksi Romuluksen kuvaus oli saanut negatiivisia sävyjä ja Romuluksen surmaamisen kautta oli mahdollista myös kommentoida Caesarin murhaamista ja hänen poikkeuksellisen laajoja oikeuksia.
-
(2019)Tutkielma vertaa espanjan ja suomen aistiverbien polysemiaa kognitiivisen kielitieteen näkökulmasta. Yleisenä pyrkimyksenä on osoittaa George Lakoffin ja Mark Johnsonin käsitemetaforan selitysvoima polyseemisen sanan eri merkityksiä yhdistävänä tekijänä. Tarkemmin tavoitteena on osoittaa fyysisten aistien käsitemetaforinen yhteys kognitiivisiin käsitteisiin. Taustaoletuksena hypoteettiselle merkityksiä yhdistävälle käsitemetaforalle on funktionaalinen käsitys kielen semantiikasta. Tätä hypoteesia tukisi samanlaisten käsitemetaforien esiintyminen verrattavissa käyttöyhteyksissä, keskenään erilaisissa kielissä. Tarkasteltavaksi valikoitui yhteensä 10 verbiä, 5 kustakin kielestä (esp. – suom.), kaksi kutakin aistia kohti: ver – nähdä, oír – kuulla, oler – haistaa, saber – maistaa, sekä sentir – tuntea. Verbien merkitykset eritellään kahdeksan yksikielisen sanakirjan selitysten perusteella (Diccionario de la lengua española, el Diccionario CLAVE, el Diccionario Salamanca, Diccionario de uso del español, Diccionario del español actual, Kielitoimiston sanakirja, Nykysuomen sanakirja ja Nykysuomen keskeinen sanasto). Merkitykset puretaan käsitteellisiin osiin ja niiden väliltä pyritään löytämään etymologiseen merkitykseen suoraan tai välillisesti viittaava yhteys. Analyysin perusteella kunkin sanan sisäinen merkitysrakenne jäsentyy semanttiseen riippuvuustaulukkoon. Merkitysanalyysin ja riippuvuustaulukon paljastamien pragmaattiseen merkitykseen perustuvien mielleyhtymien perusteella muotoillaan kutakin aistia vastaava hypoteettinen käsitemetafora, joka selittäisi kunkin aistiverbin käytön laajenemisen sanakirjoista löydettyihin abstrakteihin merkityksiin. Tutkimus osoittaa, että verbien merkitykset laajenevat odotusten mukaisesti konkreettisista merkityksistä kognitiivisiin merkityksiin siten, että abstraktiot ovat johdettavissa kunkin verbin ilmaiseman aistin funktionaalisesta merkityksestä. Lisäksi suomessa ja espanjassa on nähtävissä yhteneväisiä metaforisia mielleyhtymiä merkitysten välillä. Merkitysanalyysissa löydetyt aistiverbien semanttiset taipumukset näyttävät viittaavan kielirajat ylittäviin käsitemetaforiin, jotka yhdistävät näön ja objektiivisen tiedon, kuulon ja kielellisen kommunikaation, hajun ja intuition, maun ja arvottamisen/mieltymykset sekä tunnon ja tunteet. Kaikki yksittäiset merkityslaajennukset eivät kuitenkaan ole selitettävissä puhtaasti metaforalla, vaan osassa suhde on selvästi esim. metonyyminen. Kielten välillä on myös odotetusti eroavaisuuksia, joista osa tosin liittyy lähinnä kielten välisiin rakenteellisiin eroihin. Tärkein eroavuus kielten välillä liittyy maku- ja tuntoaistia edustavien verbien ilmaisuvoimaan.
-
(2015)Jatkosodan jälkeinen rauhaan paluu alkoi Etelä-Karjalassa vuoden 1944 syksyllä. Välirauhansopimuksen allekirjoittaminen 19. syyskuuta toi helpotuksen tunteen, mutta loi myös uudenlaisia haasteita niin koko yhteiskunnalle kuin yksityisille kansalaisillekin. Tutkielman tavoitteena on kertoa, kuinka rauhaan palattiin, ja kuinka tuo prosessi Lappeenrannan kaupungissa, Lappeen maalaiskunnassa ja Lauritsalan kauppalassa onnistui. Ajallisesti tutkimus on rajattu kattamaan vuodet 1944-1948. Tutkielma pohjautuu muistitiedon ja muistelukerronnan kaltaisten yksilöiden tuottamien kulttuurituotteiden hyödyntämiseen ja mm. kunnallisten asiakirjojen ja seurakuntien arkistomateriaalien analysointiin. Uuden sotahistorian edustajana se pyrkii selittämään, kuinka sota vaikutti yksilön arkeen pidemmällä aikavälillä. Tutkielma kuvailee sitä, kuinka Lappeenrannan alueen luonne muuttui kesän ja syksyn 1944 aikana, ja kuinka yhteiskunnan eri tahot toimivat siirryttäessä sodasta rauhaan. Käsittelyssä ovat myös sotasukupolven eri edustajien lähtökohdat jälleenrakennuksen aikaisessa sopeutumisprosessissa. Rauhaan paluu nosti esiin uudenlaisia ilmiöitä, joista tämä tutkimus esittelee köyhyyttä ja asuntopulaa, lisääntynyttä alkoholinkäyttöä, rikollisuuden kasvua sekä sukupuolimoraalin murrosta. Sotaa seuranneina vuosina Lappeenrannan alue joutui käymään läpi samat haasteet kuin muukin Suomi, tosin painopisteet ongelmien syvyyksissä vaihtelivat. Koska siirtoväen osalta alueelle ei kohdistettu paineita, ja kuntahallinto oli jo ennakoinut demobilisaatiosta mahdollisesti aiheutuvia haasteita, Lappeenrannassa ei kärsitty suurempien asutuskeskusten tavoin massatyöttömyydestä tai vuosia jatkuneesta asuntopulasta. Alueen luonne kauttakulkupaikkana näkyi kuitenkin mm. rikollisuustilastoissa. Vuotta 1948 voidaan pitää käännekohtana, sillä silloin perheiden elintaso kohosi, rikollisuus väheni ja alkoholinkulutus laski. Rauhaan paluun aiheuttama yhteiskunnallinen kriisi hälveni.
-
(2021)Tavoitteet ja teoriatausta. Tutkielman päätarkoituksena on selvittää ja kuvata ranskan kielen imperfektin ja passé composén käytön opettamista kahdessa suomalaisessa ranskan oppikirjasarjassa. Lisäksi tutkitaan, miten passé simple -aikamuoto otetaan huomioon opetuksessa. Tutkimuksessa selvitetään, miten aikamuotojen käyttöerot selitetään kirjoissa, ja miten nämä selitykset näkyvät kirjojen harjoituksissa. Tutkimuksen teoriatausta koostuu kielitieteelliseen aspektiin, ranskan kielen aikamuotoihin, suomen kielen aspekti-ilmaisuun ja kieliopin opettamiseen liittyvästä kirjallisuudesta. Aineisto ja menetelmät. Tutkimuksen aineistona toimii Escalier- ja J’aime -oppikirjasarjoista valikoitu aineisto. Aineisto on poimittu neljästä oppikirjasta (J’aime 2 & 3 ja Escalier 2 & 3). Menetelmänä on laadullinen sisällönanalyysi. Aineisto on järjestetty aineistosta löytyvien sisältöjen mukaan kategorioihin teoriaohjaavasti, eli teoriakehys on vaikuttanut siihen, minkälaisiin sisältöihin on kiinnitetty huomiota. Järjestelty aineisto on analysoitu tulkitsemalla sisältöä teoriakehykseen verraten. Tulokset ja johtopäätökset. Oppikirjoissa käsitellään imperfektin ja passé composén käyttöä aspektin ilmaisun näkökulmasta. Kielioppiselityksissä käytetään jokapäiväistä kieltä ja vältellään kielitieteellistä termistöä. Aikamuotojen käyttöerojen kielioppiselityksissä korostuu ajatus imperfektistä olotilojen tai tapahtumien taustojen kuvaajana ja passé composésta yksittäisten tapahtumien kuvaajana, mutta muitakin selityksiä tarjotaan. Kielioppiselitysten mukaisia käyttötapoja harjoitellaan kirjojen tehtävissä. Käyttöeroja kuvataan enimmäkseen yksittäisten lauseiden tasolla, mutta jonkin verran harjoitellaan myös aikamuotojen käyttöä kerronnassa. Kirjoissa hyödynnetään myös eri kielten välistä vertailua aspektierojen opettamisessa, mutta tehtävien osalta vertailu jää vähäiseksi.
-
(2016)Pro gradu -tutkielma käsittelee kertojaa ja henkilöhahmojen esittelyä Victor Hugon teoksessa Kurjat (1862). Kyseinen teos on valittu aineistoksi, koska se sisältää erittäin laajan ja monipuolisen henkilögallerian. Tutkielman tavoitteena on tutkia kertojan roolia teoksessa ja selvittää, minkälaisia keinoja tämä käyttää esitellessään henkilöhahmoja. Tutkielman teoriaosassa esitellään Gérard Genetten (1972) kertojaa käsittelevää teoriaa. Teoriaa havainnollistetaan Kurjista lainatuilla esimerkeillä, ja luvussa pohditaan samalla kertojan roolia aineistossa. Kurjien kertoja näyttäytyy esimerkkien valossa kaikkitietävänä kertojana, joka kuitenkin tarpeen vaatiessa vaihtaa näkökulmaa tai esittää tietämätöntä. Henkilöhahmoja ja kuvailua koskevaa teoriaa esitellään myös lyhyesti. Tutkimuksen kannalta olennainen on A.J. Greimasin (1966) teoria aktanteista, jonka mukaan kaikki henkilöhahmot ovat joko subjekteja, objekteja, lähettäjiä, vastaanottajia, auttajia tai vastustajia. Keskeinen on myös Pierre Fontanierin (1821) esittämä klassinen luokittelu erilaisisiin kuvailutyyppeihin. Analyysissa käydään läpi henkilöesittelyt henkilöhahmo kerrallaan. Jokaista keskeistä henkilöhahmoa käsitellään omassa luvussaan (Herra Myriel, Jean Valjean, Fantine ja Cosette, Marius, Thénardierit, Javert, Éponine ja Gavroche), ja lisäksi esitellään omissa luvuissaan henkilöryhmät (ABC:n ystävät ja Patron-Minette) ja joitakin sivumennen mainittuja henkilöhahmoja. Lopussa esitellään tulokset ilmiöittäin. Kertoja käyttää runsaasti erilaisia keinoja esitellessään henkilöhahmoja. Usein esitellessään uuden henkilöhahmon kertoja vaihtaa näkökulmaa: hän ottaa ensin etäisyyttä ja lähestyy sitten uutta henkilöhahmoa vähitellen. Kurjissa tietyt henkilöhahmot esitellään useaan kertaan uudestaan uusilla nimillä, aivan kuin kyseessä olisi joka kerta tuntematon henkilö (esim. Jean Valjean, Herra Madeleine, Ultime Fauchelevent). Keskeisten, subjektina toimivien henkilöiden (Jean Valjean ja Marius) esittelyt ovat paremmin alustettuja, ja niitä edeltää kyseisten henkilöhahmojen lähettäjien esittely (Herra Myriel, Herra Gillenormand). Tiettyjen henkilöhahmojen esittelyt voivat siis olla osa toisten hahmojen esittelyjä, ja esittelyt voivat näin muodostaa ketjuja. Henkilöhahmon esittely voi toimia myös osana jonkun ihmisryhmän tai aikakauden kuvailua. Tällöin henkilöhahmot toimivat tietyn ihmisryhmän edustajina. Uuden henkilöhahmon esittelyä seuraa tyypillisesti analeptinen kuvailu eli siirtymä ajassa taaksepäin. Näissä tapauksissa kertoja kuvailee mitä henkilöhahmolle on tapahtunut ennen nykyhetkeä. Henkilöhahmojen kuvailuissa on huomattavissa eroja subjektina ja objektina toimivien hahmojen välillä. Subjektien kuvailuissa keskitytään enemmän henkilöhahmojen henkisiin ominaisuuksiin, kun taas objektien kuvailussa ulkonäkö on keskeisemmällä sijalla. Kurjissa subjektit ovat tyypillisesti miehiä ja objektit naisia. Toisinaan kertoja leikittelee erilaisilla kuvailutyypeillä. Kuvatessaan ihmisen ulkonäköä hän saattaa käyttää sanastoa, joka olisi sopivampi luontokuvauksiin (esim. Javert). Tietyt ohimennen mainitut henkilöhahmot, erityisesti historialliset hahmot (Napoléon), jäävät kokonaan ilman esittelyä. Tämä ratkaisu tuo todellisuudentuntua, sillä lukijan oletetaan tietävän kenestä on kyse. Tutkimus osoittaa, että henkilöhahmojen esittelyjen tutkiminen voi auttaa ymmärtämään kyseisten henkilöiden roolia tarinassa. Tarkastelutapa tuo muutenkin mielenkiintoisia näkökulmia kaunokirjallisen teoksen analyysiin.
-
(2020)Tässä tutkielmassa tarkastellaan Vilho Lammen (1898–1936) tuotantoa osana 1920–1930-luvun suomalaista kuvataidekenttää. Tutkielma rajaa tarkasteltaviksi teoksiksi Lammen lapsiaiheiset maalaukset. Tutkielma koostuu sekä teoreettisesta osasta, jossa keskitytään Suomen sotien väliseen kuvataiteeseen ja yhteiskuntaan, tyylihistoriaan sekä intertekstuaalisuuteen, että käytännön osasta, jossa Lammen lapsiaiheiset teokset luetteloitiin ja syvennyttiin niiden merkityksiin ja uusiin tulkintoihin, jota teoksista voidaan tehdä. Lammen tuotannon kokonaismääräksi arvioidusta noin 650 teoksesta löydettiin noin 100 lapsiaiheista maalausta. Merkitysten ja kontekstin ymmärtämiseksi tutustuttiin Lammen saamaan näyttelykritiikkiin suomalaisissa sanomalehdissä sekä Lammen elinaikana että hänen kuolemansa jälkeen aina vuoteen 2020 saakka. Taidehistorian tyylihistoria muodostaa teoreettisen viitekehyksen, jota vasten Lammen teoksia peilataan. Tutkielmassa pyritään tarkastelemaan kriittisesti Lammen sijoittumista aikansa kuvataiteeseen liitettyihin tyylisuuntauksiin. Lampi nähdään aktiivisena ja yhteiskunnallisena hahmona, mikä näyttäytyy hänen tuotannossaan. Tyylillisesti Lammen teokset nähdään osana oman aikakauden kuvataidetta. Kuitenkin Lampi nähdään omaa tyyliään etsivänä ja toteuttavana taiteilijana. Lammen maalauksia ja hänen tyyliään verrattiin aikanaan muun muassa Paul Cézannen (1839–1906), Vincent van Goghin (1853–1890), Alvar Cawénin (1886–1935) ja Tyko Sallisen (1879–1955) tuotantoon, kunnes 1920–1930-lukujen vaihteessa hän irrottautui aikaisemmasta tyylistään suurikokoisten ja jopa aggressiivisten (miehiä kuvaavien) töidensä kautta. Vuoden 1931 Pariisin-matkan jälkeen hänen kuvaustapansa muuttui jälleen. Se rauhoittui ja siirtyi lähemmäksi uusasiallista ilmaisua. Intertekstuaalisuuden soveltaminen taiteen ja erityisesti maalausten katsomiseen muodostaa tutkielmassa kehyksen, jonka kautta etsitään uusia merkityksiä Lammen teoksille. Intertekstuaalinen kuvan katsominen nostaa esiin Lammen lapsiaiheisten teosten surumielisyyden ja salaperäisyyden. Niissä risteää itsensä paljastamisen ja mysteerin säilyttämisen ja sekä sisäisen että ulkoisen kontrollin merkityskentät, joita vasten lapsiaiheisia teoksia tarkastellaan. Kasvu ihmisenä ja taiteilijana limittyy kokonaisuudeksi, joka näyttäytyy sekä muutaman taidehistorian merkkiteosten että hänen omien teostensa tarkastelussa rinnakkain. Lammen lapsessa näkyy alakulo, alistuminen, antautuminen sekä päättäväisyys, voima ja luova, kiihkeä elämänhalu. Lammen elinaikanaan saamassa taidekritiikissä ei juurikaan lapsiaiheisia teoksia arvioitu. Yleisesti kritiikki korosti Lammen tietynlaista poikkeavuutta taiteilijana ja erilaisuutta. Kuolemansa jälkeen myös Lammen lapsiaiheiset teokset saivat uudenlaista huomiota. Kirjoittelussa korostui maalausten psykologisoiva selitys Lammen ennenaikaiseen ja oman käden kautta tapahtuneeseen kuolemaan. Lapsiaiheiset teokset yhdistettiin jo tuolloin Lammen taiteilijapersoonaan ja sen ilmenemiseen teoksissa. Tutkielma etenee rakenteellisesti menemällä yhä syvemmälle ja katsoo teoksia yhä yksityiskohtaisemmin. Se tiivistyy Lammen lapsiaiheisten teosten käsikuvauksen tarkasteluun. Lähtökohtana pidetään Lammen Omakuva (1934) ja Tytön muotokuva (1934) -nimisiä teoksia. Teokset paljastavat Lammen oman käden näyttäytyvän suuressa osassa hänen lapsiaiheisia töitään. Sen kautta Lammen taiteilijuus ja ihmis(en) kuva paljastuu katsojalle. Elämän ja teoksissa nähtävien eleiden kaksijakoisuus on ilmeinen. Lapsiaiheisten teosten yleisilme kautta koko tuotannon on näennäisen ilmeettömyyden sävyttämä, mutta juuri tuo pinnallinen ilmeettömyys korostaa syvemmän tarkastelun kautta nousevaa jopa räjähtävän voimakasta ääntä ja elämäntuntoa.
-
(2021)Maisterintutkielman tavoitteena on selvittää, miten lapsen kuolemasta johtuvaa suruprosessia ja siihen liittyviä tunteita käsitellään Anna Elina Isoaron runokokoelmassa Tämänilmaiset (2019). Erittelen tarkkaa lähilukua hyödyntäen sekä teoksen aihetta ja sisältöä että surun tunnetta rakentavia runokeinoja. Keskityn tutkielmassa surun tunteeseen, koska hypoteesini on, että se nousee kaikista teoksen tunteista voimakkaimmin esiin. Tutkielman keskeinen kysymys on, miten teoksen aihe ja siihen valitut runokeinot kommunikoivat keskenään: tukevatko ne toisiaan vai asettuvatko ne ristiriitaiseen suhteeseen toisiinsa nähden. Tutkielma esittää, miten nämä kaksi osa-aluetta pääsevät yhdistymään teoskokonaisuudeksi, jonka eri osat osallistuvat suruprosessin rakentumiseen. Tutkielma asettuu sekä kirjallisuudentutkimuksen että tunteidentutkimuksen piiriin. Lisäksi tutkielmassa tukeudutaan teoskokonaisuuden poetiikkaa käsittelevään teoriataustaan. Näitä yhdistelemällä tutkielmaan luodaan mahdollisimman todenmukainen käsitys siitä, minkälaisia emootioita, affekteja ja tunteita teoksesta nousee esiin ja miten teoskokonaisuus, eri osastot ja teoksen vaihtuva puhuja-asema vaikuttavat suruprosessin ja surun tunteen ilmenemiseen. Tutkielma osoittaa, että teokseen valituilla runokeinoilla on merkityksensä surun tunteen rakentumisessa. Erilaisilla runokeinoilla luodaan ero tilallisten affektien ja kerronnallisten emootioiden välille. Puhuja-aseman muuttuvat näkökulmat tuovat suruprosessiin useita kokijoita, ja teoksen metalyyrinen puhuja osoittaa, miten haastavaa surun tunnetta on sanallistaa rehellisesti. Typografisella asettelulla, rytmillä, vertailulla, motiiveilla ja muilla runokeinoilla nostetaan esiin surun muotoja ja kerrotaan, miltä suru sen kokijasta todella tuntuu. Teoksen intertekstuaalinen aines tekee yksityisestä surukokemuksesta yleisemmän. Kuolemasta kirjoittamisen perinne näyttäytyy teoksessa elinvoimaisena ja monipuolisesti käytetyt intertekstit syventävät tulkintoja lapsen menetyksestä johtuvasta surusta.
-
(2024)Tutkielmassa tarkastellaan lapsiin ja nuoriin liittyvää argumentaatiota keskustelussa translain uudistamisesta eduskunnan täysistunnoissa vuosina 2022–2023. Tutkielman tavoite on selvittää, mitä taustaoletuksia eli esisopimuksia argumentaation taustalla on ja mitä argumentointistrategioita kansanedustajat käyttävät. Tutkielman teoreettisessa viitekehyksessä yhdistyvät kriittinen diskurssintutkimus ja uusi retoriikka: tutkielmassa sovelletaan Norman Fairclough’n kriittistä diskurssianalyysia, ja argumentaation tarkastelun lähtökohtana on Chaïm Perelmanin ja Lucie Olbrechts-Tytecan teoreettinen malli ja luokittelu. Tutkielman teoreettinen viitekehys korostaa täysistuntopuheen luonnetta vallankäyttönä ja argumentaationa. Tutkimus on kvalitatiivinen. Sen aineisto koostuu täysistuntopöytäkirjoihin dokumentoiduista kansanedustajien puheenvuoroista. Aineisto sisältää yhteensä 110 puheenvuoroa 54 kansanedustajalta. Aineistossa ovat edustettuina niin lakiesityksen hyväksymisen kuin hylkäämisen puolesta äänestäneet kansanedustajat. Tutkimuksessa esisopimukset, joihin kansanedustajien argumentaation havaittiin perustuvan, luokiteltiin kahteen kategoriaan: esisopimuksiin, joiden perustana on käsitys sukupuolesta, sekä lapsen etua koskeviin esisopimuksiin. Lain uudistamista edistävässä ja sitä vastustavassa argumentaatiossa tavat määritellä sukupuolen käsite ja lapsen etu eroavat ratkaisevasti. Keskeiset kansanedustajien käyttämät argumentointistrategiat jaoteltiin neljään ryhmään: tosielämän esimerkit ja kokemukset, määrät ja yleisyys, auktoriteettiin vetoaminen sekä totuuden ja ideologian erottaminen. Lain uudistamista vastustavalle argumentaatiolle erityistä totuuden ja ideologian erottamista lukuun ottamatta strategioita käytetään sekä lain uudistamista edistävässä että sitä vastustavassa argumentaatiossa. Tutkimuksen perusteella keskustelu lapsista ja nuorista on translain eduskuntakäsittelyssä selkeästi polarisoitunut niin tiedon kuin arvojen ja asenteiden tasolla. Lain uudistamista edistävässä argumentaatiossa on havaittavissa tahtotila korjata lainsäädännön epäkohtia, jotka aiheuttavat translasten ja -nuorten pahoinvointia. Lain uudistamista vastustavassa argumentaatiossa transsukupuolisuutta pidetään luonnonvastaisena ja lasten ja nuorten kehitykselle haitallisena. Tutkielman johtopäätökset korostavat dialogin merkitystä niin eri näkökulmia edustavien kansanedustajien kuin kansanedustajien ja lasten ja nuorten välillä.
-
(2020)Tarkastelen tutkielmassani viktoriaanisella ajalla Britanniassa käytyä keskustelua lasten seksuaalisesta pahoinpitelystä ja tutkin lapsen asemaa seksuaalisen väkivallan uhrina. 1800-luvulla suhtautuminen lapsiin sekä ikäryhmänä että laajemmin erityisenä yhteisön osana koki moninaisia muutoksia. Sosiaalisiin uudistuksiin keskittyneet liikkeet alkoivat kiinnittää huomiota lasten asemaan 1800-luvun yhteiskunnassa. Lasten seksuaalinen pahoinpitely nousi esiin huolena, joka koetteli sekä lapsen kehoa että aivan erityisesti moraalia. Aiheessa yhdistyivät kysymykset moraalittomasta seksuaalisuudesta, lasten turmel-tumisesta ja kärsimyksestä sekä yhteiskuntaluokkien välisistä jännitteistä. Tutkimuskysymyksiäni ovat: Miten keskustelut lapsiin kohdistuvasta seksuaalisesta pahoinpitelystä nousivat esille juuri viktoriaanisella ajalla? Mitä tämä kertoo ajan lapsuuskuvan muutoksesta? Seksuaalisen pahoinpitelyn uhreina olevien lasten asema yhteiskunnassa oli monella tapaa ongelmallinen. Tutkin myös, kuka nähtiin ”oikeana” seksuaalisen pahoinpitelyn uhrina 1800-luvulla ja ketkä määritelmän ulko-puolelle jäivät. Mitkä yhteiskunnan rakenteet ja arvot vaikuttivat seksuaalisen pahoinpitelyn uhrin ”paikkaan” keskustelussa ja siihen, miten yhteisö suhtautui pahoinpitelyn uhreihin? Käsittelen tutkimuksessani sekä tyttöjä että poikia ja pyrin nostamaan tutkimuksessa esille myös sukupuoleen liittyviä erityispiirteitä. Tutkimukseni painottuu ajallisesti noin 1860–1890 lukujen välille, jolloin lasten seksuaalista pahoinpitelyä ja lastensuojelulainsäädännön kehitystä koskevat keskustelut olivat aktiivisimmillaan. Tutkimuksessani käytän monipuolisesti aikalaislähteitä. Aikalaislähteitäni ovat esimerkiksi lasten seksuaaliseen pahoinpitelyyn liittyvä lainsäädäntö, lakeihin liittyvä julkinen keskustelu parlamentin ylä- ja alahuoneissa sekä Old Bailey’n julkaistut tiedonannot. Lisäksi aineistonani on lehdistössä käytyä aikalaiskeskusteltua. Käytän lähteenäni myös The Waifs and Strays' Society -järjestön julkaisemia esimerkkitapauksia. Järjestön huostaan tuli lapsia erityisesti eri raastuvanoikeuksien lähettäminä. Lisäksi käytän lähteinäni erilaisten lastensuojelujärjestöjen ja valtiollisten komiteoiden raportteja (esim. The Exposure and suppression of the traffic in English girls for purposes of continental prostitution, 1881 ja Report for Inquiring Into the Housing of the Working Classes 1885), lääketieteellisiä julkaisuja (Medical jurisprudence) sekä aikalaistoimijoiden, kuten Josephine Butlerin, Ellice Hopkinsin, W.T. Steadin ja Charles Boothin kirjoituksia. 1800-luvulla tapahtunut lapsuuskuvan muutos muokkasi keskustelua lasten seksuaalisesta pahoinpitelystä. 1800-luvun aktivismin seurauksena lastensuojelulainsäädäntö tiukentui, seksin suojaikäraja nousi ja lastensuojelu ammattimaistui. Yhteiskunnallinen keskustelu nojasi hyvin vahvasti keskiluokkaiseen ikäsidonnaisen lapsuuden ajatukseen, joka tuki lasten laajempaa suojelua, mutta sulki suppeudessaan ulos monia lapsia. Tutkimuksen perusteella esiin nousee kolme selkeää kategoriaa, jotka vaikuttivat siihen, miten seksuaalista väkivaltaa kokeneeseen lapseen suhtauduttiin: lapsen ikä, sukupuoli ja sekä lapsen että väkivallantekijän luokka ja sosiaalinen asema yhteisössä. Huonoon asemaan joutuivat seksuaalisen pahoinpitelyn uhrit, jotka eivät käytökseltään sopineet stereotypiaan ”viattomasta” lapsesta, alimpaan työväenluokkaan kuuluvat lapset, yli 12-vuotiaat lapset ja prostituoidut. Myös pojat jäivät keskustelussa marginaaliseen asemaan.
-
(2022)Tässä tutkielmassa tarkastellaan lapsiin kohdistuneita ihmisoikeusloukkauksia Sierra Leonen sisällissodassa vuosina 1991–2002 sekä kansainvälisen yhteisön toimintaa konfliktin liennyttämiseksi. Tutkimuksessa selvitetään minkälaisten ihmisoikeusloukkausten kohteiksi lapset joutuivat ja miten se lapsiin vaikutti. Tutkielmassa myös tarkastellaan Yhdistyneiden kansakuntien, Länsi-Afrikan talousyhteisön ja Britannian väliintuloja konfliktin aikana. Tutkimusaineisto on hyvin laaja ja pääasiallisia lähteitä olivat totuus- ja sovintokomission lähes 3 500- sivuinen raportti sekä YK:n Sierra Leonen operaatioiden tilanneraportit vuosilta 1996–2004. Totuus- ja sovintokomission raportti on historiallinen katsaus konfliktista sekä sen juurisyistä ja raportti sisältää yksityiskohtaisia kuvauksia sekä tilastoja ihmisoikeusloukkauksista. YK:n operaatioiden raportit ovat 45–60 päivän välein koostettuja tilanneraportteja Sierra Leonen tapahtumista sisällissodan aikana ja sen jälkeen. Raporteissa kuvaillaan maan turvallisuustilannetta sekä rauhanprosessin edistymistä. Tutkielmassa esitellään konfliktiin johtaneita syitä ja sisällissodan vaiheita tarkoituksena pohjustaa ulkomaisten operaatioiden tekemiä toimenpiteitä sekä totuus- ja sovintokomission kirjaamia ihmisoikeusloukkauksia. Lisäksi tutkielman lopuksi arvioidaan totuus- ja sovintokomission antamien suositusten toteutumista ja syitä joidenkin suositusten toteutumattomuudelle. Tutkimuksen tulokset osoittavat, että Sierra Leone ajautui konfliktiin useasta eri syystä. Konfliktin syttymiseen vaikutti korruptoinut hallinto, nuorten radikalisoituminen työn ja koulutuksen puutteen vuoksi sekä yhteiskunnassa rehottanut eriarvioisuus. YK:n UNAMSIL-operaatiota on kutsuttu yhdeksi menestyneimmäksi rauhanturvaajaoperaatioksi, sillä Sierra Leonessa saavutettiin pysyvä rauha. Operaatiossa oli kuitenkin vakavia sisäisiä ongelmia, jotka vaikuttivat sen tehokkuuteen. Ihmisoikeusloukkauksia tehtiin jokaisen taistelevan osapuolen toimesta ja lapset olivat loukkauksien erityisenä kohteena. Sierra Leonen totuus- ja sovintokomissio antoi hallitukselle suosituksia Sierra Leonen ihmisoikeustilanteen parantamiseksi. Maan hallitus on ollut kykenemätön toteuttamaan totuus- ja sovintokomission antamia suosituksia muun muassa resurssipulan vuoksi.
Now showing items 2080-2099 of 4848