Browsing by Title
Now showing items 3189-3208 of 3388
-
Validity of food photographs for portion size estimation among Nairobian women of reproductive age (2022)Introduction The coexistence of obesity and undernutrition referred to as the double burden of malnutrition (DBM), has been reported in low- and middle-income countries, including Kenya. Women are especially vulnerable to malnutrition due to their nutritional needs during pregnancy and lactation, highlighting the importance of assessing their dietary intake to address their food and nutrition security. However, accurate portion size estimation has been found to be challenging during dietary surveys. Food photographs are useful for estimating portion sizes and are easy to use in dietary surveys. Objectives To assess the validity of food photographs in portion size estimation of commonly consumed foods among women of reproductive age (13-45 years) in Nairobi. The second aim was to examine the association of sociodemographic characteristics such as age and educational level on the accuracy of portion size estimations. Methodology A validation study was carried out among 206 women of reproductive age (13-45 years) in Kahawa West, Nairobi County. Eleven commonly consumed Kenyan foods (ugali, chapati, rice, beans, beef, sukuma wiki, tilapia, sweet banana, orange, pawpaw and watermelon) were chosen to be tested from the Photographic Food Atlas for Kenyan Adolescents (9-14 years). The participants were randomly served pre-weighed food portions based on those in the Food Atlas (in most cases there were three different portion sizes). In most cases, the food portions were similar in weight to those depicted in the food photographs. After the meal, participants were asked to estimate the amount of food consumed using food photographs from the Food Atlas. Any leftover food was recorded and the amount of food consumed was calculated as the difference between the amount weighed and the amount left. Validity was assessed by calculating the mean percent difference between estimated and consumed portions, percentage of estimates within -10 to 10% of consumed portion size, Spearman’s correlation coefficients and Bland–Altman limits of agreement. Pearson’s Chi-square test was used to examine the associations between the accuracy of estimations and participants’ age and educational level. Results Correlations between consumed and estimated portions were significant for all food items except for watermelon (p=0.380). The proportion of participants with estimates within ± 10% of the consumed portion size was above 50% for four of the food items including chapati, sukuma wiki, rice and beef; four other food items, including ugali, pawpaw, orange and tilapia, correct estimates ranged from 43-47%; and for the remaining three food items, including beans, sweet banana and watermelon, correct estimates ranged from 15-34%. Extreme mean differences between the consumed and estimated portion sizes by photograph were between -45% for beans to 563% for pawpaw. In most of the food items, small portions were overestimated while large portions were underestimated. Bland–Altman plots showed wide limits of agreement. The accuracy of estimations was not associated with participants’ age or educational level. Conclusion The food photographs for chapati, sukuma wiki, rice and beef from the Food Atlas for Kenyan adolescents seem to be a valid tool for quantification of portion sizes for women of reproductive age in Nairobi. However, the findings of this study suggest that further improvements are needed to the Food Atlas for wider use in Kenya.
-
(2006)Suomen hirvenmetsästykseen omaksuttiin 1970-luvun alussa valikoivan metsästyksen periaatteet, joiden tavoitteena oli maksimoida vasatuotto hirvikannan ikärakennetta muuttamalla. Metsästysstrategiassa tapahtui huomattava muutos, kun hirvisaaliin vasaosuutta lisättiin selvästi. Tämän seurauksena naarashirvien keski-ikä ja vasatuotto kohosivat. Vasojen suuri osuus saaliissa oli keskeinen tekijä hirvikannan rajuun kasvuun. Tämän opinnäytetyön tavoitteena oli selvittää saaliin vasaosuuden vaikutusta hirven ikärakenteeseen ja vasatuottoon Savonrannan ja Sodankylän riistanhoitoyhdistysten alueilla. Tutkimusalueet valittiin hyvin erilaisten hirvisaaliin vasaosuuksien perusteella, sillä Savonrannan vuosien 1994-2003 saaliin vasaosuuden keskiarvo oli 50,1 % ja Sodankylän 19,6 %. Tutkimuksen ennakko-olettamuksena oli, että erilaisten saaliin vasaosuuksien pitäisi vaikuttaa aikuistuvan ikäluokan suhteellisen osuuden kautta hirvipopulaation keski-ikään ja sitä kautta vasatuottoon. Ikärakenteen osalta tutkittiin naaraiden, valtasonnien eli 6,5-9,5-vuotiaiden uroshirvien ja vähintään 8-piikkisten urosten ikärakennetta. Tutkimus rakentui hirven iänmääritysaineiston ympärille, joka kerättiin Savonrannan ja Sodankylän riistanhoitoyhdistysten hirvenmetsästäjien avustuksella vuosina 2003 ja 2004. Iänmääritysaineistossa oli yhteensä 244 hirveä. Näistä oli naaraita 152 ja uroksia 92 kpl. Hirven ikärakennetietojen saamiseksi suoritti tutkimuksen tekijä iänmäärityksen hammasnäytteistä. Iänmääritys tehtiin hammassementtikerroksiin perustuvaa menetelmää käyttäen, jota varten sahattiin poikittaisia hammasleikkeitä hirven ensimmäisestä etuhampaasta (I1). Tutkimuksen aineistoon kuuluivat myös Savonrannan ja Sodankylän hirvihavaintokorttien perusteella saadut vasatuottotiedot vuosilta 1995- 2004 ja Riistawebin saalistiedot vuosilta 1994-2003. Tutkimuksen perusteella hirvisaaliin vasaosuus vaikuttaa Savonrannan ja Sodankylän riistanhoitoyhdistysten naaraiden ikärakenteeseen. Kaksivuotisesta aineistosta saatiin Savonrannan naaraiden keski-iäksi 6,40 vuotta. Sodankylän naaraiden keski-ikä oli 5,09 vuotta. Myös naaraiden ikäjakaumat olivat hyvin erilaiset. Hirvisaaliin vasaosuus ei sen sijaan vaikuta Savonrannan ja Sodankylän valtasonnien ja vähintään 8-piikkisten urosten ikärakenteeseen. Savonrannan valtasonnien keski-ikä oli 7,21 vuotta ja Sodankylän 7,07 vuotta. Savonrannan vähintään 8-piikkisten urosten keski-ikä oli 5,82 vuotta ja Sodankylän 5,91 vuotta. Tutkimuksella saatiin selville saaliin ikärakenne, elävän hirvikannan ikärakenteen tutkiminen vaatii laajempia tutkimuksia. Hirvisaaliin vasaosuus vaikuttaa Savonrannan ja Sodankylän riistanhoitoyhdistysten vasatuottoon. Naaraiden ikärakenteen erot näkyivät osaltaan hirvihavaintokorttien ja näytenaaraiden perusteella lasketuissa vasatuottotiedoissa. Saaliin vasaosuus vaikuttaa välillisesti hirven vasatuottoon, sillä se vaikuttaa ensin naaraiden ikärakenteeseen, joka vaikuttaa edelleen vasatuottoon.
-
(2013)Ilmiötä, jossa kahden tai useamman kytkeytyneen lokuksen alleelitaajuuksissa tapahtuu muutoksia valinnan kohdistuessa yhden lokuksen yhteen alleeliin, kutsutaan liftausvaikutukseksi. Liftausvaikutuksen merkitystä arvioitiin kahdessa naudan genomin kohdassa, kromosomissa 1 polled-lokuksen läheisyydessä ja kromosomissa 20 kasvuhormonireseptorigeenin läheisyydessä. Sarvellisuuteen vaikuttavan polled-lokuksen lähellä tapahtunutta liftausvaikutusta arvioitiin suomenkarjassa ja maidontuotanto-ominaisuuksiin vaikuttavan QTL:n lähellä tapahtunutta liftausvaikutusta intensiivisen jalostuksen kohteena olevilla roduilla, ayrshirellä ja holsteinilla. Liftausvaikutuksen arviointiin tarvitaan muita populaatioita tai rotuja, joissa vastaavaa liftausvaikutusta ei oleteta esiintyvän. Tätä tarkoitusta varten tutkimuksessa analysoitiin samat kromosomialueet myös viidellä muulla rodulla. Lisäksi tutkittavien kromosomien muuntelun ja muun genomin muuntelun vertailuun käytettiin muissa kuin tutkittavissa kromosomeissa 1 ja 20 genotyypitettyjä mikrosatelliittimerkkejä. Tutkimuksessa oli mukana kolme erillistä aineistoa (BTA1, BTA20 ja vertailuaineisto) yhteensä 41 eri mikrosatelliittilokusta. Tutkimusaineistot käsittivät 10 eri nautarotua (ayrshire, itäsuomenkarja, istobeninkarja, holstein, jakutiankarja, jersey, khomogor, länsisuomenkarja, pohjoissuomenkarja ja ukrainanharmaakarja), yhteensä 377 eläintä. Kaikista aineistoista laskettiin roduittain ja lokuksittain populaatiogeneettiset tunnusluvut (alleelien lukumäärä, alleelirikkaus, alleelitaajuus, ƒ-arvo, heterotsygotia-asteet). Hardy-Weinbergin tasapainotilaa sekä lokusten parittaista kytkentäepätasapainoa tarkasteltiin roduittain jokaisessa kolmessa aineistossa. Liftausvaikutuksen havaittavuutta analysoitiin kahdella eri menetelmällä. F-arvon regressioon perustuva testaus suoritettiin Wiener ym. (2003) artikkelin mukaisesti. Lokusten neutraalisuutta analysoitiin Beaumontin ja Nicholsin (1996) esittämän menetelmän avulla, käyttäen FDIST2-ohjelmaa. Vertailuaineistosta laskettujen populaatiogeneettisten tunnuslukujen perusteella voidaan sanoa, että populaatiot ja niistä tehdyt otokset ovat liftausvaikutuksen tutkimukseen sopivia. Populaatioissa ei esiinny sukusiitosta satunnaisen pariutumismallin olettamusta enempää. Aineistojen alleelirikkauden ja geenidiversiteetin keskiarvot olivat keskenään hyvin samansuuntaisia. Lokusten parittaisessa kytkentäepätasapainossa aineistot BTA1 ja BTA20 poikkesivat selvästi vertailuaineistosta. Aineistoissa BTA1 ja BTA20 kytkentäepätasapainossa olevia lokuspareja oli merkittävästi enemmän kuin vertailuaineistossa. Kummankaan aineiston, BTA1:n tai BTA20:n, muuntelun määrän muutokset eivät tulleet selkeästi näkyviin F-arvon regressioon tai Beaumontin ja Nicholsin (1996) menetelmään perustuvissa testeissä. Tutkimuksessa löytyi viitteitä liftausvaikutuksesta, mutta havainnot eivät ylittäneet tilastollisen merkitsevyyden rajaa näissä aineistoissa. Ilmiön testaukseen olisi kenties tuonut lisää todistusvoimaa aineiston selkeämpi jakautuminen voimakkaammin erisuuntaan jalostettuihin nautarotuihin, esim. maidontuotanto vs. lihantuotanto.
-
(2014)Tutkimus tarkastelee kuluttajien arjen ruokavalintoja. Tarkastelen kuluttajien valintaympäristön muutoksen näkyvyyttä arjen ruokavalinnoissa. Analysoin aihetta kuluttajien arjen ruokavalintojen perusteluiden kautta. Tutkimuksen empiirinen osa koostuu 11 yksilöhaastattelusta sekä ruokaostoksista otetuista valokuvista. Tutkimuskohteena ovat tavallista ruokakauppaa käyttävät kuluttajat. Tutkimuksen viitekehys rakentuu muutoksen ympärille. Aineistosta paljastui kolme pääteemaa, jotka ovat ruoan valinta, terveellisyys sekä ekologisuus. Kuluttajat ovat valinnan edessä useita kertoja päivässä. Kaupan valintamahdollisuudet ovat kasvaneet ja monipuolistuneet maapalloistumisen myötä. Valinnanvaihtoehdot, tieto terveellisyydestä sekä ymmärrys kulutuksen vaikutuksista ympäristön tilaan lisääntyy. Ruokavalinnoillaan kuluttajat rakentavat identiteettiään sekä viestivät sosiaalisesta asemastaan. Arjen valintoja pyritään helpottamaan rutiineilla. Ruokavalintoihin vaikuttavat järkiperusteet. Haastatteluaineiston mukaan kuluttajat valitsevat mielestään maukasta ja elämäntilanteesta riippuen edullista ruokaa. Valintaa ohjaa myös yksilön oma hyvinvointi sekä ympäristösyyt. Aineiston perusteella kuluttajat kokevat laadukkaan, puhtaan sekä itse valmistetun ruoan terveelliseksi ruoaksi. Haastattelujen perusteella kuluttajat pohtivat valintojen ekologisuutta. Kotimaista ruokaa pidetään ekologisesti järkevänä valintana. Luomu ja lähiruoka yhdistetään vihreisiin valintoihin. Kuluttajat perustelivat ostoksiaan järkisyillä ostaessaan tuotteita, jotka eivät vastanneet kuluttajien käsityksiä oikeista valinnoista.
-
(2019)Kiire, vapaa-ajan arvostus sekä muuttunut kulutuskäyttäytyminen ovat johtaneet helppouden ja mukavuuden arvostuksen korostumiseen ruokailukäyttäytymisessä. Muutoksen seurauksena kiinnostus käyttövalmiita välipalatuotteita kohtaan on kasvanut sekä tarjonta monipuolistunut viimeisten vuosikymmenien aikana. Tämän pro gradu –tutkielman tarkoituksena oli tarkastella välipalatuotteiden kasvanutta ilmiötä ja pyrkiä ymmärtämään, millaiset ominaisuudet saavat kuluttajat kiinnostumaan ja valitsemaan tuotteita. Tutkielman tavoitteena oli selvittää, millä perusteella kuluttaja valitsee välipalatuotteen ympäristössä, jossa runsas valikoima luo kuluttajalle lukuisia vaihtoehtoja. Aihetta lähestyttiin luomalla teoreettinen viitekehys vuorovaikutteisesta yhteydestä ruoan valinnan mallien, ja yritysten kilpailukeinojen kautta. Käyttövalmiita välipalatuotteita tarkasteltaessa on ymmärrettävä yksilön painottamien arvojen muodostuvan ympäristössä, jota muokkaavat yrityksen tarkoituksenmukaiset sekä yksilön elinympäristön vaikutteet. Jotta ymmärrettäisiin ilmiötä kokonaisuudessaan ja sitä, millaisia arvoja muodostuu vaikutteiden kautta, valikoitiin menetelmäksi laadullinen tutkimus. Teemahaastatteluina kerätty aineisto koostui 11:sta haastateltavasta. Tutkimuksen varsinainen arvo syntyy analyysin kautta, jossa hyödynnettiin teemoittelua sekä sisällönanalyysiä. Tutkimus toteutettiin toimeksiantona liha-, lihavalmiste-, siipikarja- ja valmisruoka-alalla toimivalle yritykselle. Tutkimuksen empiirisestä aineistosta huomattiin, ettei ole täysin yksiselitteistä, millaiset ominaisuudet ja tekijät lisäävät tuotteen vetovoimaisuutta. Suurimmissa määrin valintaan on vaikuttamassa rajoitteita luova tilanne sekä valinnan tilannetta yksinkertaistavat ja todennäköistävät rutiinit. Pienistä yksilökohtaisista ja tilannekohtaisista eroista huolimatta pystyttiin tutkimuksessa nimeämään kolme ominaisuutta, joiden merkitys itse valinnan näkökulmasta on merkittävin: maku, hinta ja käsitys terveellisyydestä. Näitä ominaisuuksia verrataan ja sopeutetaan toisiinsa nähden ja luodaan edelleen mielikuvia tuotteen kiinnostavuudesta. Välipalatuotteen valinnan dynaamisuudesta huolimatta, tutkimus kykeni luomaan näkemyksiä siitä, millaisessa tilanteessa kuluttajien nähdään painottavan hintaa, makua ja/tai terveellisyyttä todennäköisimmin.
-
(2018)During the last years there have been concerns about farmers’ well-being at work. These concerns are caused by the weak profitability and mental load of farming and they are justified because farmers’ well-being at work and ability to work has been found to be weaker than in the other occupational groups. The farm work might sometimes be lonely, and farmers might not see their signs of exhaustion. In this case it could be helpful if organizations working in agriculture could notice the situation and advice farmers where they could get help. This kind of early support is one good way to assist farmers’ well-being at work. This study was conducted for the Farmers’ Social Insurance Institution Mela in the Support the Farmer Project to help to develop an early support model. The project’s objective is to help farmers instantly and to offer early support. The underlying goal of the project is to aggregate different organizations to implement an early support model. This organization form is called Support the Farmer Organization Network. The aim of this study was to examine how to make this Organization Network functional. The study investigated visions related to the network and social support by eight organizations working in agriculture in Central Finland. The research data was collected in theme interviews and a web survey. After the interviews had been recorded and transcribed, the whole research data was analysed by using thematizing and typecasting. The theoretical framework for this study was social network theory and the research theme was approached from a network management perspective. Based on this research, the farmers’ situation raises concern and early support is considered important. Participation in the Organization Network was considered positively however, early support should not be too time consuming. To work the Support the Farmer Organization Network requires a coordinator who should activate the regional organizations to implement early support. In order for the regional organizations to commit themselves to early support, the organizations’ contact persons should participate in the networks’ events. Based on the results, the Support the Farmer Organization Network seems to have good possibilities to be functional.
-
(2016)The idea of preparatory cutting is to improve possibilities for natural regeneration. Seed tree cutting is done usually about ten years after preparatory cutting. Preparatory cuttings as a forestry practice method has been known already for a long, but it is not yet commonly used in Finnish forestry. Preparatory cuttings is a recommended method in Finnish forestry guidelines even it is not well studied. The aim of study is to find out effects of different factors for the establishment of pine seedlings in natural regeneration. The main aim is to find out effects of stem density to the number and the height of seedlings. In old forestry literature site preparation does not include to forestry practices when preparatory cutting is a main method. In this study site preparation is examined, because it is known to increase the amount of seedlings when seed tree method is used. Site preparation can be done also under quite dense seed tree cover without essentially damaging trees staying on stand (e.g. Norokorpi 1983). Effects of ground and field layer vegetation are also examined. Data was recorded on study sites of Natural resources institute of Finland. Study sites locate in Northern Finland and eastern part of middle Finland. Experimental plots were thinned to densities of 50, 150 and 250 stems per hectare in 2004 –2008 and each site had also non-thinned control plots. To study effects of site preparation each study site had also plots that were thinned to densities 50 and 150 stems per hectare and prepared. Data is measured during seven years. To statistically test the effects of stem densities and site preparation on the number and height of seedlings four linear mixed effect models were constructed. More seedlings were recorded on stands thinned to density 50 stems per hectare than on non-thinned stands. However, the amount of seedlings in all stem densities was inadequate for successful regeneration. Density of 50 stems per hectare was best for height growth of seedlings. Site preparation increased significantly the amount of seedlings, but it didn’t have statistically significant effect on the height of seedlings. According to the results of the present study preparatory cutting without site preparation does not increase the amount of seedlings to the level required. Statistical models showed that vegetation had often a negative impact to number of seedlings. Logging waste had also a negative impact to the number of seedlings. Spot of germination had statistically significant effect to height of seedlings, but not to number of seedlings. The border zone between the exposed mineral soil and humus was the most favourable spot for the height growth of seedlings.
-
(2019)Herukan tuoremarkkinoiden kasvaessa maailmalla on kehitetty kasvatustapa, jonka avulla herukan tertuista ja marjoista yritetään saada mahdollisimman houkuttelevia. Cordon-menetelmässä herukkapensaassa kasvatetaan vain 2-4 pääversoa, jotka tuetaan rivin suuntaisiin tukivaijereihin. Pensaita uudistetaan vuosittain leikkaamalla satoa tuottaneet sivuversot pois jättäen vain uudet satoa tuottavat versot jäljelle. Menetelmän sopivuutta Suomen oloihin tutkittiin valkoherukalla Piikkiössä vuosina 2014-15. Cordon-leikkaus tehtiin varttuneille herukkapensaille keväällä 2014. Kokeeseen valittiin neljä lajiketta ja yksi numerojaloste. Käsittelyinä kokeessa oli perinteinen- ja cordon-leikkaus sekä avomaalla ja tunnelissa kasvatus. Kokeessa seurattiin pensaiden kasvua, terttujen ominaisuuksia, sadon määrää ja laatua sekä varastosäilyvyyttä. Cordon-pensaat kasvattivat tukevampia versoja, mikä saattoi vaikuttaa suurempaan versokohtaiseen satoon. Pensaskohtainen kokonaissato jäi cordon-pensailla kuitenkin pienemmäksi kuin perinteisillä pensailla. Cordon-pensailla marjat olivat suurempia ja tertut täyteläisempiä, pidempiä sekä marjamäärältään suurempia kuin perinteillä pensailla. Kasvutunneli lisäsi marjojen varastokestävyyttä ja saattoi myös lisätä joidenkin lajikkeiden versojen pituuskasvua. Käsittelyt eivät vaikuttaneet marjojen sokeri- tai happopitoisuuksiin. Lajikkeiden väliset erot olivat yleisesti ottaen suurempia kuin käsittelyjen väliset erot. Cordon-menetelmällä voidaan kasvattaa näyttäviä suurimarjaisia terttuja tuoremyyntiin. Menetelmä sopii hyvin osaksi monipuolistuvan marjatilan tuotantoa, mutta suuren työmäärän ja rajallisten markkinoiden vuoksi kasvatusalat voivat jäädä vähäisiksi.
-
(2018)Palkoviljojen ja viljojen seoskasvustosta tehdyt kokoviljasäilörehut ovat kiinnostavia, koska niiden avulla voidaan pienentää teollisten typpilannoitteiden tarvetta, parantaa maan kasvukuntoa, monipuolistaa viljelykiertoa ja lisätä kuiva-ainesadon määrää. Valkolupiini koetaan houkuttelevaksi kotimaisen palkokasvivalikoiman laajentamistarpeen vuoksi. Seosviljely säilörehuksi mahdollistaa Suomen olosuhteissa pitkän kasvukauden vaativan valkolupiinin sadonkorjuun. Tässä tutkimuksessa verrattiin, saavutetaanko valkolupiinia sisältävän vehnäsäilörehun (LVN) käytöllä positiivisia tuotantovaikutuksia vehnäsäilörehuun (VN) nähden, kun rehuja syötettiin seoksena (40 % kuiva-aineesta (ka)) toisen niiton nurmisäilörehun (N) kanssa. Kontrolliruokinnan ainoa karkearehu oli N-säilörehu. Tutkimus kuului Luonnonvarakeskuksen (Luke) Nurmet rahaksi -hankkeeseen. Koe toteutettiin 2-jaksoisena cross over -mallilla ja kokeessa oli 41 alkutuotoskauden lehmää kolmella eri seosrehuruokinnalla (väkirehun osuus keskimäärin 46 % seosrehun ka:ssa). Rehujen tuotantovaikutusta tutkittiin syönnin, maitotuotoksen, maidon pitoisuuksien ja elopainon muutoksen perusteella. Hypoteesina oli, että nurmisäilörehusta voidaan korvata osa vehnäsäilörehulla lehmän tuotoksen tai elopainon heikkenemättä, ja lupiini-vehnäsäilörehun käytöllä voidaan lisätä lehmän maitotuotosta vehnäsäilörehuun verrattuna. Lehmien maitotuotokset, elopainot ja syöntimäärät mitattiin päivittäin. Keruuviikoilla maitonäytteet otettiin kahtena peräkkäisenä päivänä ja rehunäytteet kerättiin seosrehun teon yhteydessä. Kokeen säilörehut olivat hyvin säilyneitä. VN-rehu oli muita säilörehuja kuivempaa ja se sisälsi enemmän tärkkelystä kuin LVN-rehu. Lupiinin osuus seoskasvustossa jäi pieneksi (17 % ka:ssa). N-ruokinnalla kuiva-aineen kokonaissyönti oli pienempi kuin kokoviljaruokinnoilla, ja sitä kautta orgaanisen aineen, tärkkelyksen, neutraalidetergenttikuidun, muuntokelpoisen energian ja ohutsuolesta imeytyvän valkuaisen päiväsaannit jäivät pienemmäksi. Lehmät söivät VN-rehua enemmän kuin LVN-rehua. Kokoviljaruokinnoilla maidon valkuaistuotos ja -pitoisuus olivat suurempia kuin N-ruokinnalla. LVN-ruokinnalla valkuaistuotos oli pienempi kuin VN-ruokinnalla. N-ruokinnalla rehun muuntosuhde (energiakorjattu maitotuotos (EKM) /kg ka) oli parempi, mutta typen hyväksikäyttö (maidon N/rehun N) oli heikompi kuin kokoviljaruokinnoilla. N-ruokinnalla lehmät myös menettivät elopainoaan eli käyttivät kudosvarastojaan tuotantoon. Tulosten perusteella 2.niiton nurmisäilörehun kuiva-aineesta voidaan korvata 40 % vehnäsäilörehulla ilman, että lehmän tuotos tai elopaino heikkenee. Lupiinin mukana olo (LVN) ei vaikuttanut positiivisesti tuotokseen verrattuna VN-ruokintaan, syynä voi olla lupiinin pieneksi jäänyt osuus ruokinnassa.
-
Valkolupiinin ja kuituhampun soveltuvuus puunkyllästysaineella (CCA) saastuneen maan puhdistamiseen (2018)Maailmalla ja myös Suomessa aikaisemmin yleisesti käytetty puunkyllästysaine, CCA (kuparikromiarsenaatti), sisältää kuparia (Cu) ja kromia (Cr), jotka ovat raskasmetalleja sekä arseenia (As), joka on myrkyllinen metalloidi. Raskasmetallit eivät ympäristöön joutu-essaan hajoa, vaan kertyvät maaperään, vesistöihin sekä kasveihin ja eliöihin päätyen lopulta ruokaketjuun. Cu, Cr ja As ovat ihmisille ja eliöille erittäin myrkyllisiä ja aiheuttavat myös kasveissa myrkytysoireita. Tämän vuoksi CCA-kyllästeen käyttö uuden puun kyllästämiseen kiellettiin Suomessa 2007. Maan puhdistaminen kyllästeen saastuttamilla alueilla on hankalaa kuparin, kromin ja arseenin yhtäaikaisen esiintymisen takia. Fytoremedaatio on ekologinen ja taloudellisesti kestävä keino, jossa käytetään hyväksi kasvien kykyä puhdistaa maata ja tehdä haitta-aineita vaarattomaksi. Fytoekstraktio on eräs fytoremedaatiotekniikka, jossa haitta-aineet kulkeutuvat maaperästä juurien kautta versoon ja poistuvat korjattavan kasvuston mukana. Hyvä fytoremedaatiokasvi kykenee tuottamaan runsaasti biomassaa saastuneillakin mailla ja kerää runsaasti haitta-aineita maanpäällisiin kasvinosiin. Valkolupiinin ja kuituhampun soveltuvuutta CCA- kyllästeen sisältämien kemikaalien saastuttamien maiden puhdistamiseen sekä kykyä kasvaa saastuneilla mailla tutkittiin as-tiakokein. Astiakokeet järjestettiin kasvihuoneessa täydellisesti satunnaistettuna kokeena, jossa koejäseninä olivat eri suhteissa sekoitetut kupari-, kromi- ja arseeni-pitoisuudet. Koe-jäseniä oli neljä (kontrolli, seos 1: 50-50-15, seos 2: 100-100-5 ja seos 3: 300-150-50 mg/kg maata) ja kerranteita kuusi. Kokeessa mitattiin kasvien biomassa ja lehtiala, määritettiin kasvinosien Cu, Cr ja As pitoisuus ja näiden perusteella laskettiin kasvien fytoremedaatiopotentiaali. Tulosten perusteella valkolupiini ja kuituhamppu sietävät hyvin kaikkia lisättyjä haitta-aineita aineita ja ne soveltuvat kuparin ja kromin fytoremedaatioon alueilla, joilla CCA:lla saastuneen maan konsentraatio on alle 200 mg/kg maata. Arseenia ei kertynyt kumpaankaan kasviin merkittävästi ja ne sopivatkin paremmin arseenin fytostabilointiin. Kuituhamppu ja valkolupiini ovat kuitenkin nopeakasvuisia ja tuottavat suuren biomassan, joten jalostuksen ja geeniteknologian avulla niiden fytoremedaatiopotentiaalia voidaan mahdollisesti kasvattaa. Tämän toteutumiseksi tarvitaan kuitenkin paljon lisätutkimuksia ja kehitystyötä.
-
(2020)Pohjois-Euroopassa hanhet ovat nykyään yleisimpiä kaupungeissa asuvia kasvinsyöjiä. Valkoposkihanhi Branta leucopsis on alkujaan arktinen hanhilaji, jota on tavattu Suomessa 1910-luvulta lähtien muuttoaikoina. Rauhoittamisen myötä 1980-luvun lopulta valkoposkihanhikanta on kasvanut runsaasti levittäytyen pesimään uusille alueille. Pääkaupunki seudun rantanurmet tarjoavat paremmat olosuhteet turvalliseen ruokailuun ja pesintään kuin valkoposkihanhien luonnolliset elinympäristöt. Valkoposkihanhet poikueineen viihtyvät kesäaikaan samoilla rantanurmilla ihmisten kanssa. Tästä on seurannut voimakasta keskustelu hanhien aiheuttamista haitoista nurmialueiden virkistyskäytölle. Aikaisemmat tutkimukset ovat pääsääntöisesti keskittyneet estämään hanhien ruokailua viljelyskasveilla. Kaupunkiolosuhteisiin sopivien menetelmien tehokkuudesta on vielä vähän tietoa. Tärkeää olisi löytää menetelmä, mikä olisi kustannustehokas ja sosiaalisesti hyväksyttävä. Tämä tutkimuksen tavoitteena on selvittää näkö- ja kulkuesteenä toimivien aitojen vaikutus valkoposkihanhipoikueiden ruokailualueen valintaan. Tutkimus toteutettiin vuosina 2016 ja 2017 kesäaikaan, kun valkoposkihanhipoikueet saapuivat rantanurmille ja lopetettiin poikueiden saavutettua lentokyvyn. Tutkimusalueina olivat Arabianranta, Töölönlahti ja Kaivopuisto. Tutkimusalueille sijoitettiin koe-kontrollialuepareja. Aidatut alueet muodostivat U-kirjaimen muotoisen alueen. Koealueet sijoitettiin 5 metrin tai 25 metrin päähän rannasta. Valkoposkihanhien laidunnusta koe-kontrollialuepareilla indikoivat hanhien ulosteet. Koe-kontrollialueparit siivottiin ennen tarkastelujakson aloittamista sekä jokaisen laskentakerran jälkeen. Tulokset osoittivat, että valkoposkihanhien laidunnukseen ja ruokailualueen valintaan voidaan vaikuttaa aitojen avulla. Valkoposkihanhet välttivät ruokailua aitojen takana. Kontrollialueille kertyi enemmän ulostetta kuin aidatuille koealueille. Laidunnuspaine oli suurinta lähellä rantaa olevilla koealueilla. Tutkimustulokset olivat molempina vuosina yhteneväiset. Tilastollisesti merkitsevimmät tekijät ulosteiden määrää koealuilla selittivät koealue ja etäisyys. Saatuja tuloksia voidaan hyödyntää puistosuunnittelussa mietittäessä ratkaisuja hanhien ja ihmisten välisiin konflikteihin rantanurmilla. Yksistään aidat eivät kuitenkaan ratkaise ongelmaa. Aitojen lisäksi valkoposkihanhien laidunnusalueen valintaa vaikuttivat rannan ominaisuudet. Ratkaisua etsittäessä tärkeää on ottaa huomioon paikallisten ihmisten asenteet ja suhtautuminen hanhia kohtaan. Lisäksi on tärkeätä pyrkiä löytämään ratkaisu, mikä pohjautuu olemassa olevaan tieteelliseen tietoon. Parhaimman lopputuloksen saa, kun pystyy yhdistämään erilaisia torjuntamenetelmiä.
-
(2014)Valkoposkihanhet (Branta leucopsis) ovat suhteellisen tuore tulokas Suomen linnustoon. Kesällä hanhet poikasineen viihtyvät merenrantanurmilla. Suuret hanhiparvet kilpailevat nurmien käytöstä kaupunkilaisten kanssa ja aggressiivisesti poikasiaan puolustavat emot ja hanhien ulosteet koetaan nurmilla ongelmaksi. Koska valkoposkihanhi on rauhoitettu, on sen häätäminen hankalaa. Jotta ongelmaan voitaisiin tehokkaammin puuttua, on ymmärrettävä hanhien ruokailukäyttäytymistä, sekä vaikutusta nurmiin paremmin. Tutkimukset hanhien ruokailun vaikutuksesta nurmialueiden kuntoon ja kasvilajivalikoimaan kaupunkiympäristössä puuttuvat. Lisäksi hanhien käyttäytymistä koskevat tutkimukset urbaanissa ympäristössä ovat tähän saakka käsitelleet enimmäkseen hanhien karkottamiseen liittyviä seikkoja. Jotta hanhien ruokailua epätoivotuilla alueilla voitaisiin hallita, on tärkeää tietää miten hanhien ruokailu muuttaa kasvillisuutta, ja miten hanhet käyttäytyvät ruokaillessaan epätoivotuilla alueilla. Työssäni tutkin valkoposkihanhiemojen valppauteen vaikuttavia tekijöitä. Toisena työn osa-alueena käsiteltiin valkoposkihanhien laidunnuksen mahdollisia vaikutuksia rantanurmikoiden kuntoon sekä lajikoostumukseen. Aineisto kerättiin hanhien runsaasti laiduntamilta kohteilta Helsingissä ja Espoossa ja se analysoitiin soveltuvin menetelmin. Kasvillisuusruuduilta saatujen tulosten perusteella kokonaispeittävyys parani neljällä kohteella kuudesta. Nurmen laatu parani kolmella kohteella kuudesta ja nurmen peittävyys lisääntyi neljällä kohteella. Erityisen kiinnostuksen kohteena olivat hanhikkien (Potentilla sp.) sekä niittyhumalan (Prunella vulgaris) peittävyydet. Vuoden 2011 ruuduilla havaittiin hanhikkien peittävyyden eroavan merkitsevästi neljällä kohteella. Vuoden 2013 ruuduilla peittävyyden ero oli merkittävä vain yhdellä kohteella. Laidunnettujen ja laiduntamattomien kohteiden yleisimpiä kasvilajeja katsottaessa havaittiin, että laidunnetuilla alueilla esiintyi yleensä yksi tai muutama valtalaji, kun taas muiden lajien peittävyys jäi pienemmäksi. Laiduntamattomilla kohteilla lajien peittävyydet olivat tasaisempia, eikä selkeitä valtalajeja ollut niin helppo erottaa. Hanhien valppauden havaittiin vaihtelevan eri kohteiden välillä. Runsain valppaus havaittiin sellaisilla kohteilla, joissa ihmisten aheuttamia häiriöitä oli eniten. Hanhien keskimääräinen valppaus laski poikuekoon kasvaessa, kun taas selvää trendiä ikäluokan vaikutuksesta valppauteen ei havaittu. Emojen asema parvessa vaikutti niiden valppauteen, reunalle olevien emojen ollessa valppaampia kuin keskemmällä olevat. Myös poikueen etäisyys vesirajaan vaikutti emolintujen valppauteen, niin että kauempana olevat emot olivat valppaampia. Nurmen laadun ei havaittu vaikuttavan merkitsevästi poikasen ruokailuun käyttämään aikaan, mutta parhaimmilla nurmilla poikasen ruokailun aikana kulkema matka oli keskimäärin lyhyempi kuin heikompilaatuisilla nurmilla. Tulokset hanhien valppaudesta ja siihen vaikuttavista tekijöistä sopivat melko hyvin yhteen kirjallisuuskatsauksesta saatujen tulosten kanssa. Hanhien laidunuksen vaikutuksesta nurmiin ja kasvillisuuteen tulokset eivät olleet aivan yhtä suoraviivaisia. On kuitenkin syytä ottaa huomioon, että kasvillisuuteen vaikuttavat monet muutkin tekijät kuin hanhet, mikä todennäköisesti osaltaan selittää tuloksia. Tutkimuksessa kuitenkin havaittiin muutoksia peittävyyksissä ja nurmien kunnossa, mikä antanee aihetta jatkotutkimuksiin aiheesta.
-
(2021)The breaking of albumen during the mechanical peeling process of cooked eggs causes food waste. The aim of this thesis was to study the effect of housing system, storage temperature and age of hens on the albumen quality and gelation. In addition, the objective was to compare the properties of eggs collected from different quality batches of industrially cooked eggs. Uncooked eggs were collected from different batches before cooking, and the air cell size, albumen pH and dry matter content were measured. Haugh unit score describing the quality of egg was also measured. The same measurements were also made to eggs produced with two different housing systems, to eggs stored at 4°C and 14°C and to eggs from three different age groups of layers once a week during the total storage time of four weeks. The egg size was measured, and shape index, volume and surface area of eggs were calculated. Egg shell thickness was measured, and pore count was determined with stereomicroscope after dyeing the shells with methylene blue. The protein composition was examined with SDS-PAGE. A microwell plate analysis was tested in order to determine the S-ovalbumin content in albumen. Pieces of coagulated egg white were analysed with texture profile analysis and fracture study. The age of the hen had an impact on egg quality. Coagulated egg white samples made of eggs from old hens fractured more easily than samples made of eggs from young hens in all timepoints. The Haugh unit scores were lower in eggs from old hens and dry matter contents increased faster in eggs from young hens compared to the other age groups. Differences between production methods were also noted, and albumen from organic eggs fractured easier than albumen from barn eggs. Haugh unit scores and dry matter contents were lower and pH-values greater in organic eggs compared to barn eggs. Lysotzyme contents based on SDS-PAGE were lower in organic eggs compared to barn eggs. Shells were thinner and pore counts greater in organic eggs compared to barn eggs. Storage temperature had an impact on uncooked egg quality, and eggs stored at 14 °C had lower Haugh unit score and greater pH and dry matter content than eggs stored at 4°C. Textural properties of eggs stored at 14°C were better only in the first two timepoints. Eggs collected from low quality batches of industrially cooked eggs were laid by old layers and had albumen pH more basic and dry matter content and Haugh unit score lower than eggs collected from batches with good quality. Measuring these properties could be helpful when choosing the eggs for the cooking process, because great dry matter content had an positive impact on textural properties of cooked albumen, but the decrease in Haugh unit score over time possible had an negative impact on textural properties.
-
(2016)The aim of this study was to investigate effect of faba bean on amino acid, glucose, NEFA, BHBA, acetate and insulin concentration in plasma. In addition, AV-difference, extraction, and uptake of nutrients by mammary gland was investigated. The primary purpose of this study was to examine suitability of faba bean as protein feed for dairy cows. Firstly, faba bean was compared to grain based control feed, which did not contain any protein supplement, and it was fed with restrictively fermented silage. Secondly, faba bean was compared to rapeseed meal and mixture of rapeseed meal and faba bean as isonitrogenous and isoenergetic diets. Eight multiparous cows in the experiment were divided into two blocks and replicated 4 × 4 latin square design was used. Concentrates were fed at a rate of 14 kg/d and silage was fed ad libitum. Cows were approximately 100 days in milk in the beginning of the experiment. Rapeseed meal did not increase silage intake as much as expected according to results of earlier experiments. When rapeseed meal was replaced with faba bean, milk production, energy corrected milk production, protein production and fat production increased quadratically. When protein content of the concentrate increased, concentration of essential amino acids increased in plasma. When rapeseed meal was replaced with faba bean, concentration of non-essential amino acids increased linearly. Concentration of histidine in plasma was high on all treatments compared to results of earlier experiments. Concentration of methionine in plasma was at the same level as results of earlier experiments. Extraction of methionine was exceptionally high when rapeseed meal was fed, but uptake rate of methionine by mammary gland was bigger than output rate. Concentration of glucose in plasma was high compared to results of earlier experiments on every treatment. Relative and absolute uptake of glucose by mammary gland was especially high when mixed protein feed was fed. Supply of energy and amino acid profile corresponded well to cows needs with mixed protein feed.
-
(2019)Tämän tutkielman tavoitteena oli tutkia rehun vähäisen valkuaispitoisuuden ja aminohappotäydennysten vaikutusta ravintoaineiden sulavuuteen ja valkuaisen hyväksikäyttöön siniketuilla loppukasvatusvaiheessa. Tavoitteena on sinikettujen valkuaisruokinnan optimointi, jotta rehukustannuksia ja ravinnepäästöjä saataisiin pienennettyä. Tutkimus toteutettiin Kannuksessa Luova Oy:n tutkimustilalla 21.-28.10.2016. Kokeeseen valittiin 20 urossinikettua, jotka jaettiin viiteen käsittelyryhmään. Käsittelyt olivat: kontrolli (valkuaista 24% metabolisesta energiasta (ME)), valkuainen 20% ME:stä, valkuainen 20% ME:stä + metioniini, valkuainen 16% ME:stä + metioniini sekä valkuainen 16% ME:stä + metioniini ja histidiini. Eläimet olivat kokeen ajan yksittäin metaboliahäkeissä, joissa niiltä saatiin kerättyä sonta ja virtsa. Ravintoaineiden näennäistä sulavuutta tutkittiin kokonaiskeruumenetelmällä. Välittömästi lopetuksen jälkeen ohutsuolen viimeisen kolmanneksen sisältö kerättiin ja näytteestä määritettiin aminohappojen näennäinen ohutsuolisulavuus. Valkuaisen hyväksikäyttöä tutkittiin typpitasemenetelmällä. Lopetusta edeltävänä päivänä eläimiltä otettiin verinäytteet, joista määritettiin plasman aminohapot ja urea. Ravintoaineiden sulavuudessa ei havaittu suurta vaihtelua valkuaisen vähentyessä, paitsi valkuaisen sulavuus heikkeni yhdeksän prosenttiyksikköä kontrollin ja alimman valkuaistason omaavan ryhmän välillä. Typen hyväksikäyttö parani valkuaisen vähentyessä. Virtsan mukana eritetyn typen määrä väheni valkuaispitoisuuden vähentyessä mutta typen pidättymisessä ei ollut eroja. Metioniinin, histidiinin, lysiinin ja kysteiinin sulavuudessa havaittiin eroja, mutta muiden aminohappojen sulavuuteen koekäsittelyt eivät vaikuttaneet. Aminohappotäydennykset paransivat kyseisten aminohappojen sulavuutta merkitsevästi. Plasman ureapitoisuudessa ei ollut eroja, mutta joidenkin aminohappojen osalta plasman pitoisuudet vähenivät valkuaisen vähentyessä. Valkuaisen vähentäminen ei vaikuttanut muiden ravintoaineiden kuin valkuaisen sulavuuden heikentymiseen. Valkuaismäärän väheneminen ei vaikuttanut typen pidättymiseen eli pienempikin valkuaisen määrä tyydytti siniketun valkuaistarpeen loppukasvatusvaiheessa.
-
(2024)Valmisruoka on kasvava trendi ruokamarkkinoilla ja yhä useampi ihminen kuluttaa valmisruokaa omassa arjessaan. Valmisruoan kasvavaan kulutukseen vaikuttavat erilaiset tekijät, kuten esimerkiksi kiireellisen elämäntyylin lisääntyminen, kotitalousrakenteiden muutokset, naisten osallistuminen työelämään sekä ihmisten mukavuuden halu eli esimerkiksi ajansäätäminen ruoanvalmistuksessa. Valmisruoan avulla voidaankin helpottaa ja nopeuttaa ruoanlaittoa, jolloin jää enemmän aikaa muille asioille. Vaikka valmisruoka kuuluukin tänä päivänä monen ihmisen elämään, aiheuttaa se edelleen joillakin kuluttajilla negatiivisia mielikuvia ja ajatuksia. Yleisesti valmisruoan ajatellaan olevan epäterveellistä niin sanottua einesruokaa, joka sisältää paljon kovia rasvoja ja suolaa. Nykyään markkinoilla on kuitenkin myös terveellisempiä valmisruokavaihtoehtoja. Tämän tutkimuksen tavoitteena on selvittää, miksi valmisruokaa kulutetaan ja ketkä sitä kuluttavat, millaiset tekijät vaikuttavat valmisruoan valintaan ja ostamiseen sekä tarkastellaan valmisruokamarkkinoilla sekä kuluttajakäyttäytymisessä tapahtuneita muutoksia. Tutkimus toteutettiin määrällisenä tutkimuksena. Aineisto kerättiin strukturoidulla kyselylomakkeella, jota jaettiin sosiaalisessa mediassa sekä suoraan kohde henkilöille kahden viikon ajan keväällä 2024. Kyselyyn vastasi 195 Suomessa asuvaa yli 18-vuotiasta henkilöä. Kyselylomake sisälsi 23 kysymystä liittyen kuluttajien ajatuksiin ja asenteisiin valmisruoasta sekä valmisruoan valintaan, ostamiseen, kuluttamisen tilanteisiin ja kulutuksessa tapahtuneisiin muutoksiin. Kyselyyn vastanneet ryhmiteltiin kolmeen eri ryhmään, sen mukaan, kuinka usein he kuluttavat valmisruokaa. Tutkimuksen tulokset osoittivat, että valmisruokaa kulutetaan kiireeseen sekä arjen helpottamiseksi. Valmisruokaa näyttivät kuluttavan eniten 36–55-vuotiaat työelämässä olevat naiset, mutta valmisruoan kuluttajia löytyi kaikista ikäluokista, sukupuolista ja elämäntilanteista. Mitä useammin kuluttaja kulutti valmisruokaa, sitä vähemmän hän näytti kiinnittävän huomiota erilaisiin tekijöihin valmisruoan valinnan taustalla. Tuloksista selvisi, että valmisruokaa useasti kuluttavien kulutus on lisääntynyt viime vuosien aikana, kun taas harvemmin kuluttajilla kulutus on vähentynyt. Tulosten perusteella näyttäisi siltä, että valmisruoka on vaihtoehto kiireiseen arkeen ja kuluttajat suhtautuvat siihen pääosin myönteisesti.
-
Valon vaikutus korianterin (Coriandrum sativum) ja tillin (Anethum graveolens) flavoriyhdisteisiin (2023)Indoor gardening is continuously increasing among consumers. Consumers and greenhouse entrepreneurs are looking for ways to optimize growing conditions for their plants to produce high quality and good yield. So far, the effects of LED lights on the plant biomass production and on the composition of volatile aroma compounds have been investigated. However, the effects of different lights on the taste and odor of homegrown herbs is yet to be discovered. The aim of this study was to investigate how different light conditions would affect the composition of compounds that are mainly responsible for the specific flavor of selected model plants. The main goal was to investigate what type of volatile compounds could be obtained in plants grown under different light conditions. The second goal was to investigate how non-volatile saliva soluble compounds could be modified due to the different growing conditions. Coriander and dill were selected as model plants. Coriander is globally utilized herb while dill is one of the most used herbs in the Nordic countries. Due to their strong flavor, both of these herbs divide consumer opinions and therefore investigation of their flavor modification is important. Coriander and dill were grown in domestic smart gardens manufactured by Plantui Oy. Used light conditions included control, green and blue light. Control light composed of a combination of blue, green and red light. Light source was LED lights. The herbs were grown at +22 °C and at humidity of 56.5 %. Used nutrients were ready-made mixtures by Plantui Oy. The composition of artificial saliva was optimized with commercial coriander and dill for the investigation of flavor compounds. Coriander and dill samples were extracted with the developed artificial saliva after which the volatile compounds were analyzed by a combination of gas chromatography and mass spectrometry (GC-MS) and non-volatile compounds by a combination of liquid chromatography and mass spectrometry (LC-MS). Principal component analysis (PCA) was utilized to investigate the composition of volatile compounds while partial least squares-discriminant analysis (PLS-DA) was used to investigate the differences in the non-volatile compounds. Used light conditions altered the chemical composition of herb leaves. Also, light conditions had a visible effect on plant growth. For example, herbs grown in blue light germinated weakly and produced less biomass. The profile of volatile compounds in corianders grown under green and blue light differed from those grown under control light. For dill, the profiles differed only for the samples grown under blue light. Majority of the volatile compounds were components of the essential oils of herbs and compounds that enhance stress tolerance. When looking at saliva soluble non-volatile compounds, coriander grown under blue light was different from the one grown under control light while for dill a difference was observed both under blue and green light. Based on the results, special light recipes can be developed to modify the flavor of coriander and dill. Further research is still needed, especially on the effects of light conditions in plant cell signaling and thereby on the morphological changes in plants and as a consequence on their flavor compounds.
-
(2020)Leafy vegetables are quickly perishable foods that are usually stored in bright lighting and transparent packaging. They contain a lot of bioactive components, which are easily destructed by lighting. Rocket (arugula) contains a lot of vitamin E, vitamin C and folate and there are not many studies about rocket. The aim of this study was to investigate how lighting affects the vitamins and quality of rocket during storage. In addition to lighting, the effect of different packaging materials, their light transmittances and their perforations to rocket’s sensory quality and tocopherols contests were studied. The hypothesis of the study was that when stored under lighting, the spoilage of samples is faster than when stored in dark and that perforated bags have the weakest preservation of sample quality and vitamins. Rocket samples were stored under three different lighting conditions which were continuous darkness, continuous fluorescent light (65 μmols-1m-2) and continuous LED light (125 μmols-1m2). The rocket was packaged in five different plastics (OP20, OP20-30-35, PET12-PE40, OPP20CP30, PET30-PE40) and there were perforated and non-perforated versions of them. A weeklong storage test was carried out in a chamber with constant conditions (5 °C, RH 40–50 %) and measurements were performed on days 1, 5 and 7. The tocopherol content of rocket was analyzed from lyophilized day 7 samples later by HPLC. The results of this study imply that lighting reduces the color and sensory quality of the packaged rocket, so the hypothesis was partly fulfilled. However, the spoilage was not significantly faster in the perforated materials. Lighting affected the gas composition of the bags through photosynthesis and respiration, as the oxygen and carbon dioxide concentrations remained unchanged, while in the dark the oxygen content decreased, and the carbon dioxide content increased. The quality of the rocket was best preserved in dark, as in LED and fluorescent light the samples lightened and yellowed faster and the structure of the samples deterioraetd. When stored in dark, non-perforated materials retained the alpha-tocopherol content of the rocket better than the perforated materials. Conversely, when stored in light, rocket packed in perforated materials had higher alpha-tocopherol contents than the those packed innon-perforated materials. The maximum differences in alpha-tocopherol contents between the rocket samples in different lighting conditions were 180 µg/g for the samples in non-perforated materials and 50 µg/g for the samples in perforated materials. The opaque materials (OPP20-CPP30 and PET30-PE40) retained the sensory quality of the rocket better than the transparent ones. There were no significant differences in alpha-tocopherol contents between the samples in different materials.
-
(2013)The aim of this research was to find out the effect of photoperiod and quantity of light on growth and flowering of arctic bramble (Rubus arcticus L.) cv. Mesma. The object was also to find out the effect of light on development of floral organs in apical buds of root suckers. Three 12 week long standard treatments were: LD (long day, 12 h HPS-light + 12 h incandescent light), SD (short day, 12 h HPS-light) and HPS (24 h HPS-light). Additionally, the effect of changing the light conditions was examined in four treatments: SD->LD (6 wk SD-treatment + 6 wk LD-treatment), SD->HPS (6 wk SD-treatment + 6 wk HPS-treatment), HPS->SD (6 wk HPS-treatment + 6 wk SD-treatment) and HPS->LD (6 wk HPS-treatment + 6 wk LD-treatment). In standard treatments the vegetative growth determined as the dry weight of the shoots was increased in HPS and decreased in SD. Elongation of shoot was enhanced by LD and development of new leaves was increased in LD and HPS. The number of flowers was highest in HPS and lowest in SD. The average dry weight of a flower and the number of flowers in relation to vegetative growth were increased in HPS. In SD growth and flowering were suppressed towards the end of the experiment. When plants were moved from SD to HPS or LD, growth and flowering were continued. Growth and flowering were clearly enhanced by continuous HPS light. Cessation of growth and flowering in SD suggests that the plants were becoming dormant. Growth and flowering continued when plants were moved from SD to LD or HPS, which indicates that plants were not fully dormant. The differences between treatments LD and SD were probably a consequence of dormancy induction in SD. Floral initiation in apical buds of root suckers occurred in all three standard treatments regardless of photoperiod or quantity of light.
-
(2022)Amerikankarpalo (Vaccinium macrocarpon) on hapan punainen marja, joka on kotoisin Pohjois-Amerikasta. Karpalon suosio on lisääntynyt viime aikoina sen tutkittujen terveysvaikutusten johdosta. Karpalon terveysvaikutukset ovat herättäneet halun viljellä niitä myös Suomessa. Suomen kasvukausi on kuitenkin lyhyt, eivätkä karpalot ehdi kypsyä täällä riittävästi. Siksi karpalon tunneliviljelyä on ryhdytty kokeilemaan. Tästäkin huolimatta marjat saatetaan joutua keräämään raakoina. Valon tiedetään vaikuttavan etyleenin ja antosyaanien muodostumiseen, joten karpaloiden jälkikypsytys valojen alla pitäisi olla mahdollista. Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää miten valospektrit vaikuttavat eri kypsyysasteissa kerättyjen amerikankarpaloiden etyleenin, antosyaanien ja värin muodostukseen. Amerikankarpalolajikkeen Pilgrim- marjoja kerättiin kolmella eri kypsyysasteella vihreinä, valkoisina ja punertuvina. Käsittelyinä käytettiin sinistä, punaista ja laajaa (AP673L Valoya) valospektriä. Kontrollina toimi pimeys. Jokainen kypsyysaste sai 0 vrk:n, 7 vrk:n ja 14 vrk:n käsittelyn. Käsittelyiden jälkeen karpaloista mitattiin etyleenin muodostumisnopeus, kokonaisantosyaanipitoisuus ja väri. Valokäsittelyllä, kypsyysasteella ja näiden yhdysvaikutuksella oli merkitsevä vaikutus karpalon etyleenin, värin ja antosyaanien muodostumiseen sadonkorjuun jälkeen. Erityisesti sininen valo vaikutti merkittävästi värin muodostumiseen vihreinä kerätyillä karpaloilla. Käsittelyiden väliset erot tasaantuivat valkoisina kerätyissä karpaloissa. Punertuvina kerätyissä karpaloissa värin muodostumisessa ei ollut eroja käsittelyiden välillä. Kaikki valokäsittelyt kiihdyttivät etyleenin muodostumista vihreinä kerätyissä karpaloissa. Valkoisina kerätyissä etyleeniä muodostui enää sinisen valon alla. Punertuvina kerätyissä karpaloissa etyleenin muodostumisessa ei ollut eroja käsittelyiden välillä. Antosyaaneja muodostui vihreinä ja valkoisina kerätyissä karpaloissa eniten sinisen valon alla. Punertuvina kerätyissä antosyaaneja kertyi eniten laajan spektrin alla. Tutkimus osoitti, että raakoina kerättyjä karpaloita voidaan kypsyttää valon avulla. Tämä saattaisi mahdollistaa karpaloiden kypsyttämisen varastoinnin aikana. Sinisen valon vaikutuksesta karpalon viljelyssä kannattaisi tehdä jatkotutkimuksia.
Now showing items 3189-3208 of 3388